V minulém díle jste viděli:
Tři dny před spojením měli Kuchové o jednoho člena více než Ogakorové.
Je to velká výhoda, protože teď budou pod tlakem a my příště vyhrajeme.
A zdálo se, jako by se na ně znovu usmálo štěstí,
když je Nick dovedl k vítězství v poslední soutěži.
Máme důvod být tak trochu namyšlení.
Je to přece legrace, nechat je trápit hlady
a pak přijít a vyhrát jejich jídlo.
Ogakorové nedokázali skrýt zklamání.
Oni nás nejspíše vyřadí jednoho po druhém.
Ale ještě než mohlo začít klání o imunitu,
nabrala soutěž dramatičtější spád.
Michael spadl do ohně a těžce se popálil.
Kuchové, víte, co máte dělat!
"Kuchům se stala v táboře nějaká nehoda
a jednoho člena týmu museli evakuovat."
Po Michaelově evakuaci mají Kuchové i Ogakorové po pěti členech.
Dnes večer se mají oba kmeny spojit do jednoho celku.
Vzniknou nové strategie a přátelství?
A kdo z této skupiny bude vyloučen jako první?
Titulky: milan@2012 Přepis z dabingu: Pietro
Budou mít proti nám výhodu, protože nás mělo být o jednoho více.
Chtěli jsme je vyloučit jednoho po druhém a oni to vědí.
Poslední tři týdny soutěžíme s konkurenčním kmenem.
V tomto okamžiku nás bylo už jen 10
a oba kmeny se mají spojit do jednoho.
Neumím si představit, že bych teď k někomu z nich
něco cítila. Vůbec je neznám.
Tolik jsme toho už spolu prožili...
Mluvili jsme o další strategii a o tom,
jak se oba kmeny po Michaelově nehodě spojí.
Poslední, co nám řekl, když odjížděl, bylo,
že ty peníze musí vyhrát někdo z Kuchů,
a že ať se stane cokoliv, musíme jim ukázat, zač je toho loket.
Jestli to má vážně fungovat, bude to ještě hodně ošklivé.
Musíme získat výhodu při prvním hlasování.
Když to první vyhrajeme, bude už to dál hračka.
Přesně tak hochu, přesně tak.
Kdybych měla volit teď, byla bych pro Colbyho,
potom pro Jerri.
Nejdřív Jerri a poté Colbyho.
Podle mě by měla odejít Tina.
Jo, když jsem stál v prvním kruhu a vyptával se jí,
ten způsob, jak mi odpovídala,
naznačoval, že mi určitě něco tají, že to je zlá ženská.
Snažili jsme se přijít na to, kdo je jejich nejslabším článkem,
a jestli by jsme mohli přesvědčit zbytek, aby volili v náš prospěch.
Tina svůj tým zaručeně nezradí.
Tina ne.
Určitě ne.
Podle mě, by to mohl udělat spíše Keith.
Jo, Keith je přece jen víc...
Musíme se s Nickem připravit na všechno, protože on
a já budeme nejspíše první na řadě.
Já myslím, že budou hlasovat pro mě.
Čeho se bojíš?
Budu to já.
Navíc, když se při první nebo druhé prémii ptali Kimmi,
koho volila Debb, Kimmi řekla, že Jeffa.
Takže vědí, že by jeden hlas proti mně měli.
Při prvním hlasování čekáme výsledek pět proti pěti
a v takovém případě vypadává člověk,
pro jehož odchod bylo do té doby při všech hlasováních
nejvíc lidí.
Myslíš, že si na to vzpomenou?
Já už na to zapomněl.
Já na to myslím pořád.
Jestli si to pamatují...
Tak by hlasovali proti mně.
Proto na to pořád myslím.
Co by bylo pak?
Pak by jsme skončili nejspíš všichni.
Včera se hra zrušila kvůli nehodě, co se stala u Kuchů.
Víte, pak tu celý den sedíte,
a máte skoro 19 nebo 20 hodin světla.
Vůbec jsme netušili, co se děje.
Neměli jsme ponětí, jak je situace v jejich táboře vážná.
Snad to není nic vážného.
Člověk čeká to nejhorší.
To je na tom to nejpříšernější.
Čekání na informace.
Je to jako, když vám zavolají z nemocnice
a řeknou: „Ano, máme ho tady, ale nevíme, co mu je.“
Může to být Rodger? Co když měl mrtvici?
Ó, můj, bože.
Nevíme vůbec nic.
Nevíme, kdy se spojíme
a v jakém stavu je ten jejich zraněný člen, co měl nehodu.
Nevíme skoro nic.
"Pánská jizda."
Co?
Bude to jinak.
"Týdny vás zajímá, jak bydlí a co jedí?"
"Teď máte šanci vyslat k nim své zvědy."
"Muže čeká flám, ženy budou vařit."
"Prostírejte stoly, bude koho bavit!"
Jejich muži k nám přijdou a my jim uvaříme večeři.
A jejich ženy uvaří našim.
-Bezva! -Co jim uvaříme?
-Začíná jít do tuhýho! -To se nám moc líbí!
Konečně můžeme vypadnout!
Vyžehlím si košili!
Najíme se venku, brácho!
Jo, to bude bezva!
-Večeře ve společnosti, život je fajn. -Jo, je fajn.
Spojení znamená, že se obě družstva sloučí
a pak už se hraje jeden proti jednomu a ne tým proti týmu.
Tino, nechala bys na večer nachytat pár ryb?
Jo.
Půjdeme do jejich tábora a naopak, ale vůbec mi není jasné,
jak se poté budeme rozhodovat.
Bude to skvělá šance zjistit, jak chlapi od nich uvažují
a jak se věci mají.
Je důležité zjistit, kdo tam proti komu volil,
protože hlasování, které přijde,
bude s největší pravděpodobností těsné.
Musíme mlčet. Nesmíme říct, jak jsme volili my.
Jo, teď jde o všechno,
jestli jim prozradíme něco o tom, jak jsme volili, tak bude konec.
Způsob, jak jim v tom zabránit je,
ty jejich hlasy proti někomu z nás rozdělit.
Kdyby měli všichni volit Keitha nebo mě, tak končíme.
Pojďte sem. Něco vám přečtu.
Přišla pošta.
"Dámská jízda." "Týdny vás zajímá, jak bydlí a co jedí."
"Teď máte šanci vyslat k nim své zvědy."
"Ženy čeká velký flám, muži budou doma vařit."
"Tak prostírejte stoly, bude jistě koho bavit!"
Takže vy půjdete k nim a ženský od nich přijdou k nám.
Nechtějí vás mít spolu.
Pošlou sem svoje ženy?!
To je zákeřný!
To je hrozně zákeřný!
To je hodně zákeřný!
Takhle to všecko začíná.
Oddělení mužů a žen.
Věděli jsme, že ten den mělo začít spojování, jen jsme nevěděli jak.
Pak jsme dostali tu zprávu. Ženy od nás měly jít k nim
a ty jejich zase k nám, a my je měli bavit a nějak je přesvědčit,
že u nás na pláži je to to nejlepší místo na světě.
Nám se tam moc nechce.
Doufám, že to nebude trvat dlouho.
Podle mě máme moc hezkej tábor.
Nikomu se nechce moc stěhovat jinam,
ale vlastně budeme na domácím hřišti,
takže budeme mít v podstatě velkou výhodu.
Jestli máme večeři dělat my,
tak se ty holky najedí mnohem líp, než vy.
Tak moment!
Přece nesníte to kuře?
Počkej, tak moment...
Bude kuřátko...
Má to být dámská jízda.
Můžeme si vzít limonádu?
Ne! Dejte si...
Musíme jim přinést nějaký dárek.
Nemuseli jsme a nikdo nikoho nezval.
Ale bude jich tu většina.
Je jich víc než nás. Musíme udělat dojem.
Dojem, dojem, dojem. Na koho? Na ně?
Mě už se do toho vůbec nechce.
Není to tedy moc fér.
Nemůžeme si sice s Aliciou dát s vámi poslední kuře,
ale uvědomujeme si,
že je to především v zájmu týmu, abychom šly,
a dali si s Keithem a Colbym rýži.
Keith je prý kuchař.
Já nevím, co všechno umí se suchou rýží,
ale naše koření nám asi bude chybět.
To je fakt. Máme přece v táboře spoustu skvělých věcí.
Ty jejich holky si dají do nosu.
Byl to pro nás s Elisabeth zvláštní pocit, odcházet z tábora.
Ale fajn bylo, že to nakonec mělo změnit celou hru.
Bylo to jako kniha s otevřeným koncem a my teď měly dopsat její závěr.
Zajímalo by mě, jak si žijí celých těch posledních 19 dní
v tom svém táboře se spoustou jídla
a chci se podívat, jestli je to vážně to, co chceme.
-Jsem nervózní. -Já vím, já taky.
Hrozně mě zajímá, jak ten jejich tábor vypadá.
A jak to pro nás nachystali.
Á, kdopak to jde?!
Cítím tady někoho z tábora Kuchů!
Zdravím vás!
Ahoj.
To je dobrý. Naši chlapi teď zrovna čekají vás.
Dokonce jsme je donutily vytáhnout kroužky na ubrousky.
Stálo tam: „Pánská jízda.“
-Hrozně se připravovali. -Budou koukat, kdo přišel.
Měly jsme hrozný strach. Nic vám neřekli?
Ne, ani slovo.
A co všechno?
Jen to, že se někdo zranil, nic víc. A že ho museli evakuovat.
Tak na to si radši sedněte.
Bylo to příšerné!
Bylo to příjemný, slyšet, že měli strach a doufali a modlili se,
že bude Mike v pořádku.
Prostě se mu najednou zatočila hlava a najednou tam ležel...
... omdlel... a spadl obličejem a rukama přímo do ohně!
Měl popálený ruce.
Ty ruce... když je potom ponořil do vody, kůže mu plavala nad nimi.
Hned poté k nám na pláž poslali helikoptéru a odvezli ho pryč.
A víte už o něm něco?
Jo, bude v pořádku.
Jsem moc ráda, že to není nic, co by ho ohrozilo na životě.
Dost se mi ulevilo.
Všichni jsme brečeli. Úplně nás to dostalo.
Bylo to těžký.
Bylo to moc smutný.
Když jsme si včera po té nehodě, která se u nich stala,
dozvěděli, že se budeme spojovat,
vůbec jsme nevěděli, jestli máme mít radost nebo ne.
Znáte pravidla. Ze hry vás vyloučí cokoli.
Uštknutí hada nebo oheň.
Je to součást hry
a Michael byl zkrátka šestým vyřazeným.
To, že se nás bude spojovat pět s pěti,
má pro Ogakor obrovský význam.
Kdyby to bylo 6 na 4, vyřadili by nás jednoho po druhém.
O tom není pochyb.
Takhle začínáme druhou polovinu hry s vyrovnanými šancemi.
Je to hodně vyrovnané.
Možná jsi blízko.
Je někdo doma?
Ťuky, ťuk.
Haló!
-Co?! -Jak se vede, hoši?
To je překvápko!
Jak to jde, hoši?
Udělali jsme si menší výlet. Byli jsme na pláži.
Překvapili jste mě.
-Jak se vede, kamaráde? -Dobře.
A ve vašem vzkazu, bylo co? „Pánská jízda?“
„Pánská jízda?"
V tom našem zase: „Dámská jízda.“
Čekali jsme, že přijdou holky.
Rodgere, to mě moc mrzí.
Ani jsem si nevzal sukni, takže v tomhle ti asi moc nepomůžu.
Když jsme se tam s Keithem objevili, všichni byli hrozně zklamaní,
těšili se určitě na senzační večer se ženami z Ogakoru.
A místo toho, tam přijdeme my s Keithem.
Páni, koukám, že už jste připravili stůl a všechno.
Vy jste fakt čekali ženy!
Sice jsme s Colbym doufali, že nám budou vařit děvčata,
ale pobavili jsme se i tak.
Byli jsme jako vojáci v poli, co na chvíli složí zbraně.
Vy tomu sice říkáte "trestanecký tábor", ale žijete si tady docela dobře.
Když nás sem naše holky posílaly, říkaly:
„Jestli to tam smrdí a všude lítají mouchy,
tak to se tam stěhovat nebudeme!“
Z Colbyho jsem viděl jenom zuby. Smál se a zářil.
Choval se přátelsky a vypadal spokojeně.
Keith byl jako malé štěně, co chodí všude za ním.
Máme pro vás kuře.
To myslíš vážně?
-Jo, dneska večer budeme mít kuře. -To snad ne. To je sen!
A máme i koření!
Můžeme jej upéct v kůře,
posypat jej kořením
a nechat pomalu rožnit.
Zabili svoje poslední kuře a upekli ho,
což podle mě, bylo dost gentlemanské gesto.
Takhle hra má ve všem nějaký háček.
A dostala nás i teď.
Čekal jsem, že přijdou ženy.
Chystali jsme se jim lichotit a sbírat květiny
a teď musíme měnit plány.
Jsou milí. Jsou to fakt milí chlapi,
ale mám pocit, že Keith je tak trochu outsider.
Zatím jsou přesně takoví, jak jsem čekal,
ale zdá se, že si rozumějí, s tím jsem... přiznám se... nepočítal.
Myslel jsem, že Keith bude spíš sólista... a třeba i je,
možná to jen na nás hrají...
Kousněte si a pošlete to dál.
Nečekal jsem, že se mi dnes dostane na jazyk kuře.
Ale ta paprika má říz.
Kuře bylo dobrý, bylo fajn,
že jsme se s nimi mohli rozdělit, v poslední době moc nejedli.
Colby, to mám jako sníst tuhle kost?
Nelíbí se mi, jak to kuře posíláte, co to zkusit opačným směrem?
Nejde to opačně?
Byl to úžasný večer.
Moc se nám to líbilo.
Víte, myslím, že postupem času se tahle hra dost zkomplikuje
a hlavně pro mě osobně.
Já se s lidmi spřátelím dost snadno.
Maso bylo trochu tužší, ale bylo to dobrý.
-Jo. -Výborný.
Teď jsme na sebe všichni milí, ale vím,
že se to změní.
Podle mě bude zajímavější, až nás bude všech deset,
i se ženami, bydlet v té velké chatrči.
Určitě přijdou chvíle, kdy to tak přátelské nebude.
Nechceš pomoci?
Ne, zvládnu to.
Chci to přikrýt, protože jsem si uvědomila,
že naše jediné sirky má Keith v kapse.
Teda!
Jo, teda. Přesně!
Radši uvaříme všechno, protože sirky má Keith, a je daleko.
Určitě je má on?
No, jasně.
Asi se teď strašně směje a říká si: „To se povedlo.
Prší, a já mám sirky v kapse.“
Panejo.
Já nechci o Keithovi před našimi hosty vůbec mluvit...
Cítíš to?
Když tady budu říkat, co si o něm doopravdy myslím,
dojde jim, že někdo už proti němu hlasoval.
Jemu se ty sirky svěřovat neměly.
Málem jsme se kvůli němu ani nenajedly.
Podle mě to neudělal schválně, určitě ty zápalky nevzal,
aby nám tu žádné nezůstaly.
To by Keith neudělal.
Je rozhodně v Jerriině zájmu neukazovat,
jak moc jí Keith vadí.
Jerri se vyzná!
Normálně to vypadá o moc lépe než teď.
Tak to jdeme domů.
Rozhodly jsme se, že jim udělám svoje slavné tortilly
a k nim jsme otevřely konzervu s oloupanými rajčaty.
Vaši muži u nás právě teď dostávají kuře.
Jo, kuře.
Pochybuji, že by nám kousek nechali.
Jo, teď se cpou!
Omlouvám se, my kuřata nemáme.
To nevadí.
Je to pro nás dost těžké, je škoda, že jim toho nemůžeme nabídnout více,
že jim nemůžeme dát to, co oni nám.
Ale vypadá to úžasně.
Chtělo by to pár ingrediencí, aby to bylo ono.
I když vám nezbývá moc jídla, přesto otevřete konzervu.
Musí to pro vás hodně znamenat.
Je to horké!
Nemůžu se dočkat, až je vezmu k nám do tábora a dám jim něco k jídlu.
Myslela jsem si původně, že se s nimi nebudu chtít podělit, vůbec o nic.
Nejím hovězí, nejím vepřové
a teď se cpu hot dogy a karbanátky
a vůbec mi to nevadí.
Jo, hot dog bych si dala!
Z těch 20 hodin, co jsme zde, si 19 hodin povídáme jenom o jídle.
Co jíš ze všeho nejraději?
-Horký pudink! -A co třeba čokoládu?
Takhle se tu trápíme, to je naprostý masochismus!
Už jste zkoušeli různé druhy bonboniér?
Třeba třešňovou s vanilkovým krémem?
S vanilkou?
Ty jsou skvělé!
Odkdy dělají bonboniéry s vanilkou?
Zeptala jsem se Alicii, jak jsou na tom se dřevem.
Tvrdila, že ho mají spousty, hromady.
A mají kuchyni a spoustu úžasných věcí.
My nemáme nic.
-Já jsem pro, abychom šly tam. -Moc se těším, až půjdeme k nim.
Došla pošta!
Co? Čokoláda?
Ne, madam.
-Fakt neposlali žádné dobroty? -To jsem zvědavá, tak to přečti.
"Byli jste soupeři, teď jste jedna rodina."
"Na sbalení vám zbývá už jenom čtvrthodina."
"Rychle zpátky k jezeru se podle mapy vydejte,
poberte, co se dá, s kánoí nepočítejte!"
Vezměte na to ty černé pytle.
Musíme jít!
Myslely jsme, že sbalíme a půjdeme ke Kuchům.
Tu vlajku sbalte dovnitř.
Co s tou rukavicí?
Tino, vezmi také pruty!
Jenže podle mapy to bylo úplně někde jinde.
Muži udělají to samé a budeme mít nový tábor.
Taky mě to napadlo.
Asi to tak bude.
Měly jsme jít na nedotčené místo
a všechno tam postavit znovu.
"Rychle zpátky k jezeru se podle mapy dejte,
poberte, co se dá, s kánoí nepočítejte."
To budou dvě hodiny chůze.
Kruci!
Hlavně nezapomeňte sirky! Já sirky mám.
Vždycky se to zkomplikuje.
Musím říct, že nás to naštvalo.
Šest minut!
Dost mě to dopálilo, nechtělo se mi nikam jít.
Bylo nám tam docela příjemně.
Ta kukuřice nebyla špatná!
Mně se líbil náš tábor.
Jo, mně se taky líbil.
Bylo to hrozný!
Tak jdeme!
Vidím Jeffa!
Já také!
-Opravdu? -Jo!
Hele, podívejte se tam!
Panebože, to je naše?
Mohlo by tu být něco k jídlu.
Vypadá to na menší piknik.
"Teď je vaším úkolem postavit nový tábor,
ale ještě před tím, musíte dvě věci zvládnout."
"Nový kmen pojmenujte a vlajku mu vyrobte."
"A pak si na svůj výkon a druhou půlku hry připijte."
To je na novou vlajku.
Otevřeli jsme bednu a všichni do ní začali sahat,
což mě naštvalo.
Chtěl jsem nějak zařídit, aby jsme alespoň všichni dostali stejně,
ale Jerri, Amber, Elisabeth a Alicia začaly příšerně pištět a ječet...
prostě hrůza. Tak jsem radši ustoupil.
-Já jsem víno v životě nepila! -Nikdy?
Ale teď si dám. Třeba se opiju.
Bude párty!
Přísahám, že jsem takovou radost měla naposledy jako dítě.
Byla jsem úplně vedle z toho, že mám hrozný hlad,
a že jsem uprostřed pustiny
a najednou se přede mnou objeví taková šílená spousta jídla!
Je to fajn, začít zase znovu, za rovných podmínek.
Teď bylo důležité více poslouchat, než mluvit. Snažit se zjistit,
co nás čeká.
No páni, tohle je nádhera!
Bylo to opravdu zajímavé,
protože i uprostřed takovéto hostiny hra pokračovala pořád dále.
Každou minutu, neustále.
-Můj žaludek se nestačí divit. -Jo, je to pro něj trochu šok.
Nejdříve se tvářili moc mile a já si říkal, že se to povedlo,
ale pak jsem viděl, jak si Colby bere Jerri stranou a něco si šeptají.
A poté šel Colby za Keithem a ukazovali přitom na nás
a počítali na prstech.
Ona bude první a on hned po ní. Prostě to začalo!
Nebyli jsme spolu ještě ani čtvrthodiny!
Díky bohu, že neprší.
Ale stejně bychom se měli pod něco schovat,
kdyby dneska večer náhodou začalo pršet.
Chceš to postavit tady?
Ty myslíš, chatrč mezi stromy?
Jo, budeme potřebovat stromy a stín.
Ne, něco vám řeknu.
Chtěla bych vyjádřit vlastní názor. Co v támhletom stínu na pláži?
Tak se tam zajdeme podívat.
Dobře, tak jdeme!
Jo!
Občas se ocitnete v situaci,
kdy máte hodně náčelníků a málo Indiánů,
ale nehodlám si tady teď čechrat peří.
Nemyslíš, že když bude pršet, dostane se ta voda i sem?
Jo, taky mě to napadlo.
Jestli budeme nahoře a voda poteče dolů, poteče tudy.
Vypadá to na vyschlé koryto. Otázka je, jestli je vyschlé pořád.
Hodně jsem chtěl postavit chatrč v lese, kde se dá opřít o stromy,
ale děvčata říkala, že by raději zůstala na písku,
že se tam lépe spí.
Zkus ještě zatlačit!
Co to bylo za tu velkou rybu?
-No jo. -To by se jako jméno hodilo.
-Jak to bylo? -Barramundi.
-Barramundi? -To se mi líbí!
Chytit takovou, tak máme pár dní, co jíst.
Pojmenovali jsme se „Barramundi“.
Myslím, že se to jako jméno pro kmen báječně hodí.
Věci se teď začnou komplikovat
a bude těžké někoho nachytat.
Byl by to pořádný úlovek. A to my jsme.
Stejně tyhle „líbánky“ brzy skončí.
Za chvíli nás čeká soutěž o imunitu
a je jasné, že v tomto kmeni pořád existují dva různé týmy.
Vítejte.
Vezmu si sošku imunity.
Jmenujete se teď „Barramundi“.
Nový kmen, nová hra.
Teď již nehrajete o imunitu týmovou, hrajete o vlastní imunitu.
Toto je hlavní cena.
Kdo si jej navlékne na krk, je imunní proti rozhodnutí kmenové rady.
Dnešní soutěž se jmenuje „Bidýlko“.
Máme zde deset dřevěných sloupů, každý pro jednoho z vás.
Ale varuji vás. Bude to dlouhý boj.
Tato soutěž je testem vaší vůle a vytrvalosti.
Kdo vydrží nejdéle, má imunitu a rada se jej netýká.
Dívejte se na talisman!
Hrajeme o imunitu!
Jste připraveni?
Teď!
Nechce se někdo podívat, jestli už nevylezlo slunce?
-Bojím se tam podívat. -Co říká?
Říká, že se tam nepodívá.
Zaměřil jsem se na les, abych se nemusel dívat, kdo mluví.
Kdybych to udělal, skončil bych.
Seřadím všech 50 států podle abecedy.
Aljaška.
Není na to písnička?
Arkansas.
Alabama.
Páni, začíná to nabírat obrátky!
Tak jo, užijte si to.
Dobře.
Ahoj, zlato.
Měj se. Nicku!
Moc se ke mně nepřibližuj, nebo budu další!
Posledních pár dní mi nebylo dobře.
Nahoře se mi točila hlava, tak jsem seskočil
a alespoň jsem si pár hodin odpočinul.
Přišlo mi to rozumnější,
než tam stát a dál ztrácet síly.
Udělám vám radost, skáču dolů!
-Ty to vzdáváš? -Jo.
Mrkni na Nicka.
Viděla jsem tam přemet?
To byla paráda!
Tohle nikdy neskončí.
Máš asi pravdu.
Doufal jsem, že se na mě ti Kuchové naštvou
a že potom budou volit proti mně.
Šlo o to, odlákat jejich pozornost od Keitha a Jerri,
kteří by měli pár hlasů.
Jeden z nich by měl vyhrát imunitu
a o druhém by se nemělo moc vědět.
Kdyby Kuchové volili proti Jerri nebo Keithovi, byl by konec.
Někomu to tam vůbec nevadilo.
Mně teda jo.
Není to skvělé?
Hele, Jeff nám něco nese.
Co je to?
Něco s arašídy.
Jen ne, žádné arašídy! Ticho!
Ale jo, určitě.
Ne, to ne. Je to čokoláda?
Podívej se.
To je pomazánka. Čokoládová.
Čokoláda!
Jen hop, pro ní skočit.
A kdo to bude?
Colby!
A to je bezva nápad.
Colby?
-Jo? -Nicku! Pojďte.
Proto by měl člověk mlčet!
Máma vždycky říká: „Elisabeth, dost! Mlč! Elisabeth, dost!“
Ten si ale dává, Elisabeth.
Ta pomazánka je skvělá!
Kdyby si to někdo rozmyslel, tak pojďte.
To je mučení!
Jen jsem čekal, kdy to řekneš!
A pořádně si naber!
-Tohle nestačí. -Ne, Jeffe, to nestačí!
Zapomeň na to, Jeffe!
Dobře, zbyde více na Rodgera.
Žádný zázrak, nedej se!
Ta pomazánka byla lepší,
než ten včerejší „sjezd“
s vínem v táboře.
-Zmlkni! -Přidej se k nám, Jeffe!
Jestli máš pocit, že nás neporazíš,
tak bych to udělala. Ještě máš pořád šanci.
Já chci mít večer pohov.
Tak co, slyšíš to?
Co?
Ženy jsou rozhodnuté to vyhrát.
Je to dobrý?
Tak už nikdo?
Dobře. 4 hodiny, já zase přijdu!
Copak to zase neseš?
Mám pro vás návrh.
Zmrzlina a k tomu skvělá horká čokoláda.
Už to nešlo vydržet.
Možná si připadají zranitelní. Jsou teď nejzranitelnější ze všech.
Cítil jsem se stejně, ale věděl jsem, že to nedokážu.
Tak třeba, Tina. Ta za celý den neměla vůbec nic k jídlu,
dokonce ani ráno nesnídala.
I my ostatní jsme měli jen něco přes půl hrnku rýže.
A taky jim začala být zima.
Tyhle čtyři jsou odhodlaní.
To jsem ještě neviděl, netušil jsem, že to potrvá tak dlouho.
Těžko říct, jak dlouho mohou ještě vydržet.
Pro Barramundi je to den plný zábavy.
Řeknu vám, ten oheň je příjemný.
Bohužel, takhle vás moc nezahřeje.
Jo, my víme.
Budeme ještě vyjednávat?
Možná.
Proč chceš vyjednávat teď a ne už dřív?
Nebyla by lodička? Co? Nebyla by?
Jak dlouho myslíš, že tam vydrží?
Slyšel jsem, jak Tina říká, že ji teď dolů nikdo nedostane.
Další bude Elisabeth.
Vezmu tě na břeh.
A teď bývám v posteli.
Ukažte jim to.
Držte se.
Dobrý? Není ti nic?
Bože, to je pohoda.
Jsme na tebe moc pyšní.
Myslím, že už tam jsou přes deset hodin.
Já vím, že má Alicia strach, že pro ni večer budou hlasovat,
takže to podle mě určitě nevzdá.
Jsou to vážně blázni.
Víte, že večer musíme svolat radu?!
Ahoj, Jeffe.
Tvůj pohled je jasný.
Mám tu tohle.
Horkou kávu nebo čokoládu.
A cestu na břeh?
A cestu na břeh.
To beru. Já končím.
Dobře.
-Hej, Tino? -Co je?
Já to potřebuju.
Podívala jsem se na Keitha a on říká:
„Potřebuji vyhrát.“
V duchu si určitě myslel, že by večer všichni volili proti němu.
Bože, dám si kafe!
Tino?
Půjdeš se mnou?
Jo.
Fajn. Tina také končí.
Tohle bylo to nejtěžší, co jsem kdy udělala.
Bylo mnohem těžší to vzdát, než tam zůstat. Byla jsem tam deset hodin.
Musela jsem se rozhodnut, v zájmu svého týmu,
takže jsem nechala Keitha vyhrát.
To byl den!
Dokončili jste maratónskou soutěž o imunitu
a svolali radu, kde musíte bohužel vyloučit prvního člena kmene.
Shrneme si dnešní klání.
Nick vydržel 90 minut,
na druhém konci spektra byl Keith s 10 hodinami a 18 minutami.
Získal imunitu.
Tina a Alicia vydržely 10 hodin a 17 minut a 55 vteřin.
Alicio, nemáš důvod se s tím nijak zvlášť trápit,
protože si tam stála dost dlouho
a sama si nakonec řekla, že už to stačí.
Myslela jsem si, že už to snad nikdy neskončí.
A to, že jsem ze hry odstoupila,
toho dneska večer zase tak moc nezmění.
Keithe, když jsem ti přišel dát ten talisman
a blahopřál ti, říkal jsi, že ti ho vlastně dala Tina.
Jsem přesvědčený o tom, že kdyby neřekla: „Fajn, já končím!“
Tak tam jsme, tak tam stojíme ještě teď. Určitě.
Zachovala se jako moje sestra
a rozhodně to od ní beru jako dar.
Tino, čím to je, že jsi s tím nakonec souhlasila?
Teď ještě pořád hraju za tým.
Je pro nás důležité, abychom vydrželi.
Věděla jsem, že to Keith potřebuje, takže mi to nevadí.
Rodgere, když se podíváš na to, co se tu dnes stalo
a kolik lidí se nechalo uplatit a vzdalo to,
nemyslíš, že teď mají všichni trochu strach?
No, řekl bych, že všichni kromě Keitha, ten se bát nemusí.
Ale ano, myslím, že každý z nás ostatních devíti má slušnou šanci,
že jej ostatní dnes vyřadí.
Takže přežijete dnešek a jdete do druhé půlky.
Možná se dostanete i mezi poslední dva.
Naopak, jestli vás dnes vyřadí, hra pro vás skončila.
Jedete domů a je po všem.
Hlasujeme. Nicku, začínáš.
Byl to strategický postup,
na kterém jsme se dohodli už první týden.
Je mi sympatický,
jenže je z kmene Ogakor a ty my musíme vyloučit.
Připadá mi hrozně milý, ale tohle je ryze strategické hlasování.
Protože v Texasu je všechno větší a lepší.
Tahle osamělá hvězda musí jít.
Půjdu pro hlasy.
Až hlasy spočítám, rozhodnutí je konečné.
Vyloučená osoba musí ihned odejít.
První hlas:
Colby.
Jeff.
Po dvou hlasech Jeff i Colby.
Jeff.
Colby.
Jeff.
Colby.
Poslední dva.
Jeden je pro Jeffa.
To je pět.
A tenhle pro Colbyho. Nerozhodně.
Dobře, pokračujeme druhým kolem.
Jeffe, Colby, vy volit nebudete,
ostatních osm ano.
A jak u nás bývá zvykem, dám vám oběma šanci se obhájit,
i když nevím, jestli vám to bude něco platné.
Oba týmy zjevně volí podle kmenového klíče. Jeffe, máš slovo.
Myslím, že ať řeknu cokoli, váš názor to stejně nezmění.
Jestli dneska pojedu domů, tak odsud odjedu s úsměvem na rtech
a budu hrdý, že jsem tu s vámi byl.
Colby.
Znám jen jeden způsob, jak hrát a to je naplno
a jestli tím někoho ohrožuji, tak ať.
Ale jsem tu proto, že chci vyhrát a jinak to hrát neumím.
Tak teď budeme volit znovu.
Nicku, ty začínáš. Můžu tě požádat?
Díky.
Jako obvykle.
Jakmile jsou hlasy sečteny, výsledek je konečný.
Začneme.
Jeff.
Colby.
Jeff.
Colby.
Jeff.
Colby.
Jeff.
Colby.
Takže je jasné, že původní rozdělení ve vás zůstalo dost hluboko.
I kdybychom tu byli do rána, patrně byste hlasovali pořád stejně.
Takže hlasování dopadlo remízou.
Co bude dál.
Podle pravidel se musíme vrátit k výsledkům předchozích hlasování.
Vyloučen bude ten, kdo při nich dostal nejvíce hlasů.
Colby, kolikrát se proti tobě hlasovalo?
Nikdy.
Jeffe?
Pokud vím, jednou.
To stačí.
Přines mi pochodeň.
Jeffe, kmen promluvil.
Je čas jít.
Možná se mýlím, ale mám pocit, že tu vzniknou nová přátelství,
která ovlivní všechna vaše příští hlasování.
Máte za sebou dlouhý den.
Můžete si vzít pochodně a vrátit se do tábora.
Příběh našich trosečníků pokračuje!
A poslechněte si, co si myslí Jeff.
V příštím dílu uvidíte:
Začne se soudržnost kmene vytrácet?
Elisabeth objeví spory mezi členy Ogakoru.
Mám toho dost, nebudu tady čekat jako terč!
Myslím, že v Ogakoru začínají mít problémy.
Chcete tady zůstat a pokračovat ve hře...
pak musíte být občas bezohlednější.
Věděl jsem, že to tak dopadne.
Díky upovídanosti jednoho bývalého člena našeho kmene
o tom hlasu proti mně v Ogakoru věděli
a já zas věděl, že s tím nic neudělám.
Takže jedu domů, ale užil jsem si to opravdu skvěle.
Tohle bylo to nejúžasnější dobrodružství, jaké jsem kdy zažil.