V minulém díle jste viděli:
Jerri byla pryč, Amber byla sama.
Je jako opuštěný beránek.
Myslím, že Amber udělala taktickou chybu, když se přiklonila k Jerri.
Potravinová situace byla zoufalá...
Tohle je rýže, která nám zbývá na dalších 14 dní.
Kmen začal opravdu hladovět.
Cítím se slabá, je mi fakt hrozně.
Stoupající voda se stala další hrozbou pro tábor Barramundi.
Může přijít bouřka a podemele nám to stan, stojíme přímo v korytě.
Colbymu ani jeho ochabující síly nezabránily
získat talisman v soutěži o imunitu.
V táboře byla kmeni nabídnuta potrava.
Zbývá 13 dnů, asi to nezvládnete.
Ale cena za ní byla vysoká.
Chci něco, co má hodnotu. Chci váš tábor.
Vaše plachty a Texaskou vlajku.
Byl to dobrý obchod.
Jsou i horší věci na světě než být mokrý, třeba umřít hlady.
Jerri a Alicia se vrátili na kmenovou radu
jako členky poroty a z kmene byl vyloučen Nick.
Zbývá jich šest, kdo bude vyloučen dnes?
Titulky: milan@2012 Přepis z dabingu: El_Spaso
Tahle hra se za poslední 3 dny opravdu drasticky změnila.
Tady jsme jenom tvorové, kteří potřebují jídlo.
To je všechno. Ty porce jsou tak maličké.
Je to jako pro vrabce.
Je to jako noční můra.
Dost jasně se ukázalo, co je vlastně důležité, jo.
Všechny zbytečnosti jdou stranou.
My jsme teď vyměnili přístřeší za jídlo.
Je to dost dost extrémní situace.
Když jsme dostali novou rýži, rozhodli jsme se,
že tentokrát budeme velmi opatrní.
Riziko, že znovu nevystačí, jsme prostě musely vyloučit,
a tak jsme rýži odměřovali hezky po hrnku.
Méně jsme asi nikdy neměli.
Není divu, že jsme všichni slabí. Z tohohle tady žijeme.
Chce si ještě někdo vyškrábat hrnec?
Rýže mi dala naději, že tady nebudu příštích 11 dnů umírat hlady,
k čemuž, mám-li být upřímná, jsem myslela, že asi nejspíš dojde.
Naděje tvoří velkou část zdejší existence.
Neustále doufáte, že přijde další den.
Že chytíte rybu, že bude noc bez deště.
A já doufám, že za další 3 dny tu pořád ještě budu.
A za další 3 dny tu také budu.
Keith, Colby a Tina drží při sobě
a Amber stojí stranou, když se hodně změnila.
Neberou ji jako silnou osobnost.
Amber je milá holka, ale nemůžete obstát jenom proto,
že se chováte nenápadně.
Nikdy mi neukázala, že dokáže stát na vlastních nohou.
Teď mi ukázala, že je to drsnější holka než za jakou jsem ji měla.
Ti co tady mají vliv prostě jednou stisknout tlačítko vašeho katapultu
a vy jen doufáte, že ne příště.
Rodger a Elisabeth velice dobře vědí,
že je máme po celou dobu v úmyslu odstranit dříve něž odstraníme sebe
a dobře si uvědomují, že musejí vyhrát imunitu, aby se tady udrželi.
Další soutěže o odměnu a imunitu jsou pro mě hodně důležité.
Je mi jedno, jak budu hladová a slabá, nic mě nezastaví, potřebuji je.
Jak se vede?
Dobře.
Jo, dobře.
Dnes budete soutěžit o odměnu.
Provazová trať, která je úmyslně hodně spletitá.
Je to provazové bludiště. Cestou vás čekají čtyři kontrolní body.
Na každé kontrole je několik provazů,
které vedou přímo či nepřímo k další kontrole.
Máte dvě karabiny.
Jednou z nich musíte být neustále připojeni k prvnímu provazu.
Když budete měnit provazy, vezmete druhou karabinu,
přepnete se k novému provazu a teprve pak se odpojíte.
Kdo první projde všemi kontrolami a dostane se do cíle, vyhrává.
Odměnou je dnes jídlo s překvapením.
Hej, pojďte sem!
Víte, že v buši je hodně dobytka a hodně rančů.
Honáci, Australští kovbojové se o dobytek starají.
Panebože!
Podívejte se, jak jsou nádherní.
Vítěz si osedlá koně a stráví s těmito lidmi zbytek dne.
Pojede s nimi buší. Vrátíme se do jejich tábora
a dá si pravé honácké jídlo.
Co dnes budete mít k večeři?
Hovězí, fazole, chleba s máslem a chlazené pivo.
Tolik piva, co člověk může?
-To nezní špatně a co bude k snídani? -Můžeme mít slaninu s vejci.
Bože!
Vítěz se také vyspí na lehátku.
Dobrá odměna.
-Tak začneme. Uvidíme se na konci. -Díky.
-Zatím. -Ahoj.
Jdeme.
Trosečníci připravit.
Start!
Už tam budeš!
Vydrž Amber, vydrž.
Dobrá práce.
Výborně Rodgere, běžíš si pro bronz.
-To je ono, Rodgere. -Dobře Tino.
Hezký finiš, Elisabeth.
Je dobrá.
Jsi dobrá, vydrž!
To je ono šéfe, vydrž to.
Colby, pojď sem.
Chci ti dát ochutnat jídlo, které budeš mít večer.
Je to vzorek. Teď je tvůj.
Můžu jím to dát?
Ne, je mi líto.
To nic, Colby.
-Panebože. -To nic, Colby.
To je jen malá ochutnávka.
Ty jsi to vyhrál.
Vezmi si to.
Tohle si pečou pořád. Můžeš si to vzít na cestu.
Hoši na tebe čekají tam vpředu.
Užij si to.
Měj se hezky.
-Užij si to. -Tak zítra.
Budeš nám vyprávět.
Schovej nám kus vepřového a fazole.
Opatruj se.
Budeš nám chybět.
Hodně se na to těším.
Asi po deseti minutách jízdy udeřila bouřka.
Jeli jsme přímo rovnou do ní a trochu se nám plašili koně.
Hodně hustě lilo.
Člověk nic neviděl.
Kapky dopadaly tak prudce jako kroupy.
Všude se valila voda, vypadalo to jako by tekla i do kopce.
Bylo to drsný, horší bouřku jsem ještě nezažil.
Je mi líto těch,
kteří se teď museli vrátit na rozmočenou pláž Barramundi.
Páni, kde se to tu vzalo?
To je šílený.
Ach, můj bože.
Neuvěřitelný.
Tahle změna počasí se udála během jedné hodiny.
Když jsme tudy šli, byla tady jenom kaluž.
Doufejme, že naše koryto to takhle nezaplavilo, jinak mám po táboře.
Koukám na to a vím, že jsme tábor pojmenovali suché koryto,
ale pochybuji, že je tam ještě sucho.
Problém je, že nevím, jak to teď přejdeme.
Bude trvat než to přejdeme. Tak hodinu, dvě.
Museli jsme čekat dvě nebo tři hodiny než potok začal klesat.
Všichni mlčeli a bylo jasné na co myslí.
Všichni mysleli na to, jak bude vypadat tábor, až se tam vrátíme.
Je to dobrý, holky.
Žádné ukvapené závěry.
No nazdar.
Je to všechno zničený.
No nazdar.
Když jsem šel ke břehu a zahlédl nějaké deky na šňůře,
řekl jsem si, že všechno je v pořádku.
Pak sjem přišel k místu, kde byl výhled a viděl jsem,
že všechno v pořádku není.
Vypadalo to jako by se tudy prohnal hurikán.
Páni.
Je tady, ale ne celý. Doufám, že je tady ta rýže.
Panebože!
Co rýže?
Panebože.
Kde byla plechovka s rýží?
Panebože.
Ta plechovka byla tady.
Asi ji to někam odneslo.
Vypadá to, že naše rýže je pryč.
Jsme bez večeře.
Kruci.
Říkali jsme si, jestlipak najdeme naše „suché koryto“ pořád tak suché,
ale navzdory všemu optimismu a naději, byl náš tábor úplně vyplavený.
Jako by tady řádilo tornádo.
Rýže je pryč, nože jsou pryč.
Bože. Tohle je neuvěřitelný.
-Kde je rybářské náčiní? -Je pryč.
Všechno, co bylo na té bedně, je pryč.
Jo, měli jsme tam dva háčky.
Prohnal se tudy příval vody a všechno nám odnesl. Všechno.
Nedalo se to popsat, skoro nic jsme s sebou neměli.
Přišli jsme o všechno.
Sešla jsem z kopce, uviděla tu spoušť
a první co mě napadlo, bylo, to byl náš domov.
Podívám se, jestli se tady něco nezachytilo.
Vzalo nám to jídlo, nádobí, nože, prostě všechno.
Všechno je pryč.
Abych byla upřímná, byla jsem vážně hodně naštvaná.
Nevím na koho, ani nevím na co, ale měla jsem zlost.
Nemáme jídlo.
Ne, žádný.
Nemáme co jíst, nemůžeme ani chytat ryby.
Celý den jsme nejedli.
Kombinace této soutěže a odměny mi byla šitá na míru.
Ahoj, Jeffe.
Ty ses na koni narodil.
Je to skvělá jízda.
Moci vyskočit na koně a jet do tábora s partou kovbojů,
sedět kolem ohně a jíst fazole a hovězí,
to je něco, co bych dělal doma.
Mockrát děkuji.
Ach bože, to je ale bašta.
Jak teď odhaduješ svoje šance?
Zítra to je už jen devět dní.
Zřejmě budeš ve výhodě, protože tohle jídlo ti dodá hodně energie.
No fyzicky je to možná výhoda,
takticky to je nevýhoda,
protože tohle je už moje druhá odměna za sebou.
To musí nevyhnutelně vzbuzovat závist.
Člověku to vrtá v hlavě, napadlo mě, že bych měl zpomalit
a nechat Amber vyhrát, protože ještě nic nevyhrála.
Vážně?
A pak si řekneš, né, přišel si vyhrát, a tak to taky bude.
Možná že mě vyloučí a jestli se to stane,
tak budu moc rád, že jsem tohle jídlo dnes večer snědl.
Cítím se nejšťastnější za těch 33 dnů,
nejen proto, že dostanu teplé jídlo,
ale i proto, že se vyspím v suché posteli.
Colby, tohle je poslední přípitek.
Opustím tě.
Díky, Jeffe.
Mám divný pocit, když si uvědomím, co teď dělám.
Tím, že si pochutnávám na kávě a užívám lehátka,
beru tuto možnost někomu jinému.
Tohle zpíváme s kamarády u piva.
Když jsme se vrátili, ani jsme spolu moc nemluvili,
protože jsme byli úplně zničení.
Jdu kousek po proudu. Ta plechovka s rýží mohla plavat.
Mohla se zachytit, víte, zaplout sem.
Tina a Keith šli po proudu, jestli něco z těch věcí nenajdou.
Šel jsem po břehu a viděl jsem na druhé straně naši plechovku s rýží.
Byla pořád zavřená.
Musíme to přejít tady, kde není prudký proud a pak na mělčinu.
Tam je trochu hluboko.
Je tam hloubka.
Chceš ten proud přejít? Jsi blázen.
Věř mi, to nejde přebrodit, je to moc prudký.
Zkusím ještě pár kroků.
Dávej si v tom proudu pozor.
Nebál jsem se, že ho to strhne do řeky.
Bál jsem se spíš, že spadne do vody na znak.
Nechceš kolem sebe omotat provaz?
Kdyby ho to smetlo pod tu kládu a zachytil se vespod za nějakou větev,
za živého boha by ho z vody už nikdo nevytáhl.
Keithe, jak myslíš, že ji dostaneš zpátky sem?
To se uvidí.
Sešla jsem níže po proudu.
Keith se snažil přebrodit, proud byl silný,
člověka začne stoupat adrenalin a najednou ví, že může všechno.
Keithe? Panebože, panebože.
Tina je na druhé straně.
Keithe, vrať se.
Já jsem z nich tak nervózní.
Nemůžu z nich spustit oči.
Když to nepůjde všechno, přines jeden plastikový pytlík,
plechovku tam nech, na té nazáleží.
Nebo ji hoď za sebe a ten proud ji donese zpět ke břehu.
Můžu?
Pozor na proud.
Jdeme.
Myslel jsem, že šance na její objevení je 1 : 10 000.
Já nechápu, jak jste ji našli.
Je neuvěřitelné, že to víko vydrželo tak dlouho.
-Jste skvělí. -Hele, jste fakt dobrý.
Já se snad rozpláču.
Tino, jsi skvělá.
Díky.
-Opravdu jsi. -Díky mockrát. Děkujeme.
Rozděláme oheň a ohřeješ se.
Měli jsme velký hlad, s tím se tady potýkáme nejvíc.
Nic by mně nezabránilo, abych tu plechovku s rýží zachránila.
Přežijí jen ti nejsilnější a já chci jíst.
Je to jednoduché, já chci tu rýži.
Pro nás je teď jídlo všechno, rýže byla drahá
a vzala nám ji voda, to už se nestane.
Hele Keithe, ty máš sirky?
Ne, zvlhly.
Měl jsem je v kabátě a ten se promočil a tak jsou vlhké.
Tak nemáme oheň.
Byla zima, byli jsme mokří, řekli jsme si, že uděláme oheň
a osušíme se.
Jenže jsme ho neměli čím rozdělat.
To nás zničilo.
Nic horšího se už snad ani nemohlo stát.
Kdo se ještě nepřevlékl do suchého,
udělejte to dříve než se setmí,
protože dnes v noci budeme všichni mrznout.
Těšíš se, jak se vyspíš v teple?
No jo, lehátko a ráno snídaně.
Slanina s vejci?
Bože. Musím si to rozdělit lépe než dnes večer.
Nacpal jsem se až moc rychle.
Byl jsem hladový, naházel jsem to do sebe
a první talíř mnou jen prošel.
Bylo mi hrozně.
Zvykl jsem se tady jíst jen rýži a můj žaludek se teď kroutil
a obracel, jak jsem spolkl druhou nebo třetí lžíci,
věděl jsem, že to bude malér.
Byl to docela fofr.
Nemohl jsem se tomu vůbec bránit.
Už dávno jsem neměl pořádné jídlo.
Soutěžíme o to, "Kdo přežije".
Dějí se věci, se kterými jsme ani ve skrytu duše nepočítali.
To doma nemůžeme ani nikomu vyprávět, co jsme tu všechno prožili.
To se ani nedá popsat.
-Ne. -Tohle se vážně nedá popsat.
Hraje se teď opravdu na ostro.
-To už ani není hra, tohle je... -Né, kdepak.
Tohle už je skutečnost.
To je určitě nejlepší burákové máslo a marmeláda, jakou jsem jedl.
Už jsem nacpaný a to jsme se ještě nedostali ke slanině s vejci.
Sním, co budu moci, pak si sednu k ohni
a tam také sním, co budu moci.
Cestou do tábora budu muset čtyřikrát zastavit na záchod, ale co na tom.
Hele Colby, jak jsi chtěl ty vejce?
-Říkal jsi, že řidší? -Jo.
Nesmírně jsem ocenil tu možnost najíst se.
Už jen ta možnost. Ať mě bylo včera sebe hůř a nebo ještě bude.
Měl jsem tuhle volbu.
Mohl jsem jíst a jíst a jíst a jsem moc šťastný.
Bylo to dobré, Pedro.
Slanina, vejce, fakt dokonalý.
To byla ta nejstrašnější noc, jakou jsem v životě zažil,
to klidně můžu říci.
Strašnější noc už nemůžu zažít, alespoň doufám.
Musíme se postarat,
abychom dnes večer byli ve větším bezpečí než včera.
Vybudovat přístřeší je pro nás teď ta nejdůležitější věc.
Hej Rodgere, písek a naše věci tady už docela osychají.
Vy chcete zůstat tady dole?
Támhle na té vyvýšenině postavíme malé přístřeší.
Celou noc jsem byl vzhůru a přemýšlel jsem.
Rozhodně nechci být dál tady dole na písku.
Není se tady kam schovat, je to hodně deprimující.
Kde to máme sakra postavit?
V korytě kde jsou záplavy nebo někde nahoře,
kde nás může zasáhnout blesk.
Bylo by fajn postavit nejdříve střechu,
abychom měli alespoň pod co zalézt.
Byl to ten nejhorší scénář, který se mohl stát.
Vrátil jsem se do tábora a viděl jsem, co ostatní prožili minulou noc.
Říkám si pořád do kola, že když vyhraješ odměnu,
neměj provinilý pocit, ale mám ho.
Všechno se tím zase vymazalo,
včetně značné části těžce nabyté emociální energie.
Panebože, to není možné.
Je mi to strašně líto.
Jak se cítíš?
Konečně jsi přišel.
Vím, že jsi na nás myslel.
-To myslel. -Věděla jsem, že budeš.
Páni, nemůžu vůbec uvěřit, co se stalo, tady všude bylo...
Je to hrůza.
Je to hrůza, to jo.
Všichni prožívají těžké chvíle
a z těchto šesti lidí mám největší štěstí.
Soutěž o imunitu je pro mě dvousečná zbraň.
Mám starost, abych si ochránil vlastní krk,
ale větší starost mi dělá případná další výhra a to,
jak mě potom budou všichni posuzovat.
Vypadáte utahaně.
Také jsme.
Včera byl těžký den.
V pohodě, zbývá nám už jen devět dnů, to přežijeme.
No, večer je kmenová rada.
Vezmu si zpět talisman.
V této fázi hry se stává velmi důležitým.
Přistupme k dnešní soutěži o imunitu.
Každý máte tři talíře a prak jako zbraň.
Municí jsou makadamové ořechy.
Váš cíl je rozbít talíře soupeřů dříve, než oni rozbijí vaše.
Komu žádný nezbude, je vyřazený.
Ten, kdo poslední zůstane s neporušeným talířem,
získává imunitu a má finále na dosah.
Zaujměte místa. Vyčkejte na povel.
Každý z vás má tři talíře.
Majitel posledního neporušeného vítězí.
Trosečníci připravit.
Zamířit, pal.
Promiň.
-Keithe, proč zrovna můj? -Je tak hezky modrý.
Chceš si hrát? Tak jo.
Pozor, pal.
Šéfkuchař to schytal.
Pozor, pal.
Elisabeth a Amber.
Promiň Amber, byl přímo přede mnou.
Amber, Elisabeth, Keith mají o talíř méně.
Pozor, pal.
Hele, copak?
Elisabeth je ostřelovačka.
Amber, už má jen jeden.
Pozor, zamířit, pal.
Tina.
Promiň, byl nejblíže k mému.
Zamířit, pal.
-Promiň, kámo. -To nic.
Keithova odveta.
Rodger má ještě všechny.
To přeci nemusíš říkat.
Zamířit, pal.
-Panejo, to jídlo ti ale prospělo. -Nevím čím, to je.
Máš dobrou mušku.
Všichni mají o talíř méně, Amber o dva.
Zamířit, pal.
Amber, jsi vyřazena.
-Kdo jí zlikvidoval? -To já, nic osobního.
Jo, všímám si.
Připravit, zamířit, pal.
Keithovi zbývá jeden talíř. Rodgere, máš také jeden.
Připravit, zamířit, pal.
Tina.
Vezmi si Colbyho tam a já tady.
Spikli jste se?
Pozor, zamířit, pal.
Colby má jeden talíř.
Zamířit, pal.
Keith je vyřazený. Posaď se vedle Amber.
Pozor, zamířit, pal. Tino, jsi vyřazena.
Sbohem Tino.
Colby, vyřadil jsi ze soutěže hodně lidí.
-Co mi na tom nesedí, Colby? -Všichni jsou Ogakorové.
To je náhodě.
Dezertuji.
Tak pokračujeme.
Pozor, zamířit, pal.
Běž, Rodgi.
Rodger je vyřazený.
Jak si stojíme?
Elisabeth, má dva zcela neporušené talíře.
Colby má jeden naštípnutý.
Další zásah ho vyřídí.
Elisabeth, jsi teď pod velkým tlakem.
Pozor, zamířit, pal.
Oba mají po jednom.
Nespěchejte se střelbou, jde o imunitu.
Pozor, zamířit, pal.
Elisabeth je vyřazená. Colby...
Začíná z toho být pravidlo. Gratuluji.
Hodně štěstí s táborem.
Po dnešní radě, budete mít zase oheň.
Dobře uvidíme se večer.
Jít na kmenovou radu není legrace.
Nemáte žádný důvod někoho vylučovat kromě toho,
že chcete dojít až do konce.
Je smutné vidět někoho, jak opouští skupinu.
Znamená to méně lidí, méně pohody i povídání.
Nikdy jsem se na kmenovou radu netěšila, nesnáším ji.
Tahle skupina skutečně vydržela hodně
a přestála i bouřlivé přírodní nesnáze.
Kmenové rady začínají být těžké.
Myslím si, že tato bude jedna z nejtěžších, na které jsem kdy byla.
Přivedeme porotu. Alicia, Jerri a Nick.
Připomínám, že porotu nesmíte oslovovat.
Porota neosloví vás, sbírá pouze informace.
Když jste posledně odcházeli, tak jsem vám přál počasí beze srážek.
Moje zaříkávání deště zřejmě nevyšlo.
Rodgere, v Australské buši jsou dvě období.
Období sucha a období dešťů.
Od našeho příjezdu přešla barva krajiny z hnědé na zelenou.
Přesto jste si postavili svůj tábor v ústí vyschlé řeky.
Čí to byl vlastně nápad?
No, můj nebyl, chtěl jsem ho postavit spíš na kopci,
ale když se spojili kmeny, tak převládl názor
a to především většiny žen, že na písku by se asi spalo lépe.
Je škoda, že jsme nešli na ten kopec tak, jak jsem chtěl já
a ještě dva další, ale dnes všichni táhli za jeden provaz.
Každý se dal do práce a bude to zase dobré.
Elisabeth, o kolik je to všechno těžší, než jsi před tím čekala?
Můžu říci tohle. Každý jednotlivý den, zvlášť za ty poslední 4 dny,
je neustále náročnější a pořád těžší a těžší.
Já jsem nejdříve tuhle hru hrála od soutěže k soutěži,
pak den po dni, ale teď už je to minuta po minutě.
Po tom, co jsme prožili minulou noc,
je hodně těžké soustředit se na hru.
Včera večer se nikdo nedokázal zahřát sám, hřáli jsme se společně.
Tino, zdá se, že hraješ taktickou hru, která je sice velmi taktická,
ale zároveň i co nejpřátelštější.
Měla jsi to v plánu od začátku?
Ano, to byl přesně můj plán.
A raději bych trávila poslední dva týdny s lidmi,
kteří jsou týmovými hráči a chtějí, aby se dobře vedlo i všem ostatním.
Tohle pro mě znamená hodně.
Já to rozvedu dále.
Dá se tedy říci, že z těch 16 lidí si to tihle zaslouží nejvíce?
Já nevím, jestli bych to mohla říci přímo takto, ale můžu říci,
že z těch šesti zbývajících si to určitě zaslouží každý. To určitě.
Vytvořili jste si už vazby jako nový kmen Barramundi,
ale byl bych nepozorný, kdybych nepoukázal na to,
že tu ještě jsou 4 Ogakorové a 2 Kuchové.
Rodgere, byl sis na kmenové radě vždy docela jistý,
máš takovou jistotu i dnes?
To né, jistotu bych měl jedině s tím náhrdelníkem,
který má teď Colby a nikdy nevíte,
co se tady může stát, ale skutečně si myslím,
že se z Kuchů nakonec stane vyhynulý kmen. Dříve či později.
-Colby je k nezastavení, je to tak? -To je.
Jsi jediný, komu dnes nemůžou dát hlas.
Ty hlasovat můžeš, to je dobrá pozice.
Začneme. Elisabeth, jsi první.
Amber, tohle je mé nejtěžší hlasování.
Musí to tak být, není to osobní.
Jsi moc milá holka.
Bylo to pro mě dost těžké.
Rodgere, pořád se držím pořadí na pálce.
Chci ti poděkovat za všechnu pohodu, kterou jsi vnesl do tábora.
Jsi jako můj táta, budeš mi opravdu moc chybět.
Jsi dost silný protivník a v této fázi hry až příliš.
Dojdu pro hlasy.
Po přečtení hlasů je rozhodnutí definitivní.
Vyloučená osoba musí okamžitě opustit kmenovou radu.
Přečtu hlasy.
První hlas.
Rodger.
Amber.
Rodger.
Amber.
Dva pro Amber, dva pro Rodgera.
Amber.
Poslední.
Amber.
Přines mi svou pochodeň.
Bude se mi po vás stýskat.
Amber, kmen promluvil.
Je čas odejít.
Podle dnešního hlasování je jasné,
že staré kmenové vazby mezi Kuchy a Ogakory jsou pryč.
Vezměte si oheň, vraťte se do tábora a dobře se vyspěte.
V příštím dílu uvidíte:
Soutěž o odměnu přinese vzkazy z domova.
To je skvělý, to je skvělý.
Taky už slzíš?
"Jsme na tebe moc pyšní."
Ale v táboře to není jedna šťastná rodina.
Keith vaří až moc rýže.
Už to zase přeháníš.
Je padlý na hlavu, moje hra s Keithem skončila. Hotovo.
Nikomu vůbec nic nezazlívám,
byli jste ti nejlepší lidé, se kterými jsem tu mohla být.
Vlastně cítím trochu úlevu, těch pár posledních nocí bylo drsných.
Jsem pyšná, že jsem to vydržela.
Budu na vás moc myslet a budete se mnou i v modlitbách.
Ničeho, co se tu stalo, nebudu nikdy v životě litovat.