V minulém díle jste viděli:
John uzavřel spojenectví s původními členy kmene Rotu
a dostal pod kontrolu celý kmen.
Každý ví, že jsem tu šéf. Každý ví, že mám plán.
Ale Rob a Sean do jeho spolku nepatří a mají s Johnem jiné plány.
Jak budu mít možnost zbavit se Johna, tak to hned udělám.
Rob a Sean se rozhodli riskovat a s Johnem se dohodnout.
Dávám ti své čestné slovo.
Dohodli se, že až se kmeny spojí,
budou hlasovat spolu a vyhazovat členy kmene Maraamu.
Chci, aby mi věřil, ale nebude.
V soutěži o imunitu dovedl Rob svůj kmen k vítězství.
Maraamu muselo na kmenovou radu a z kmene tam byla vyloučena Gina.
Kmen promluvil.
Zbývá jich deset, kdo bude vyloučen dnes?
Vytvořeno pro rip: [survivor.s04e07.true.lies.dvdrip.x264]
Překlad a časování: Hebel
Vše o Survivorovi najdete na: www.survivorweb.cz
- To je lidská lebka. - Určitě je to lebka.
- A tohle je oko? - Jo, to je oční jamka.
Neuvěřitelné.
Díváme se teď pěkně daleko do minulosti.
- Hele, to je... - Hrudní koš.
Takže tohle je "paipai"?
Určitě, protože tyhle kameny jsou srovnané.
Paipai jsou taková zvláštní místa na Markézách.
Konaly se tam obřady, dokonce i kanibalství.
To ho prostě zaživa zazdili?
Koukni, ta lebka je rozbitá.
To jsem si myslel. Je vidět, že má rozbitou lebku,
tady je to po celé délce prasklé.
Byl to dojemný den. Včera to bylo těžké, ta volba.
Byla jsem ráda, že se mi to vyhnulo, ale když Gina odcházela, bylo mi smutno.
Táhni to sem, pak spodem.
Paschal a Neleh, s tím asi vůbec nic nenadělám. Oni spolu hodně drží.
Teď už jsme jenom tři.
Něco zkusím, ale kdybychom měli ještě jednou volit, pošlou pryč mě.
Co kdybychom si chytili nějaký prasátko? Tady jich přece musí být.
Támhle jedno vidím.
Tenhle kmen je parta debilů.
Mám tohoto kmene po krk.
- Ahoj. Máš se? - Bezvadně.
Vecepia se přede mnou jen tak tváří.
Tohle já znám, to lidé umí, ale mě to vytáčí.
Všichni jsou na sebe hrozně milí, ale mně to vadí.
V tom druhém táboře jsem měl vždycky eso v rukávu, tady nic nemám.
Nevíme určitě, jestli budou držet slovo.
Třeba by se chtěli zbavit Kathy, jak říkali předtím.
Ale třeba by jako prevenci nejdřív vyhodili někoho z nás.
Abychom se na nich nemohli domluvit.
Posledních deset dní mám pocit, že nic nezmůžu,
a pořád jsem se s tím nedokázal vyrovnat.
Jako kdybych chtěl vylézt z jedný strany na kopec, pak to zkoušel z druhý strany,
ale přitom by bylo nejlepší vykopat si tunel skrz.
Pošta přišla.
Dobrá, dámy.
Jo, otevři to.
Je to nějak dlouhé.
"Až si tu odměnu užijete, jistě se hodně nasmějete.
Tuhle mapu jednomu z vás dejte, na porážku radši nemyslete.
Jeden z vás, ať nohavice má, pošlete chytrého, co všechno zná.
Neposílejte hlupce, může to být poslední šance."
Někdo někam půjde.
Je tady mapa, máme jen pět minut. Musíme někoho vybrat.
Musí mít dlouhé rukávy a nohavice a tenisky, vezme si mapu a pak se uvidí.
Tak koho pošleme?
Já klidně půjdu.
Já tam půjdu.
Je tu ještě někdo, kdo by chtěl jít?
Dobře, ať jde Rob. Přihlásil se.
- Takže mám pět minut? - Tolik už ani ne.
- Vem si kalhoty. - Jdi na to. - Snaž se. - Makej.
Batoh už mám. Vezmu si mango.
- Mapa. - Díky. - Dávej pozor. - Dám.
Kde je nůž? Dejte mi ho.
- Vzal sis ponožky? - Myslím, že jo.
Spoléháme na tebe, Robe.
Vem si s sebou kokos. Ty to zvládneš.
Ahoj, Robe.
Snad to zvládne.
Přihlásil jsem se dobrovolně. Myslel jsem si, že je to možnost něco změnit.
Já tak prostě hraju.
Využil jsem možnost něco ve hře ovlivnit.
- Vítám vás. - Ahoj, Jeffe.
Vítám vás zde. Této části se říká tahua, což je veřejné shromaždiště.
Když se v životě zdejšího kmene stalo něco důležitého, stalo se to tady.
Vy se teď stanete zástupci kmenů při velmi důležité události,
spojení vašich kmenů.
Už žádné Rotu, žádné Maraamu.
Dnes večer se zvolí jeden kmen pod vašim velením.
Dnes budete spát pod hvězdami v tomtéž paipai,
kde se před sto lety scházeli náčelníci soupeřících kmenů,
jednali a domlouvali se.
Do rána budete muset učinit několik důležitých rozhodnutí:
Vytvořit jméno nového kmene
a namalovat kmenovou vlajku.
Je to veliká zodpovědnost,
proto byste se na to měli pořádně najíst, aby vám to dobře myslelo.
Posaďte se, přinesu jídlo.
- Musíme si popovídat. - Jo, jasně.
Neříkejte, že to není hezký večer.
Ale nejdřív ještě něco.
Pizza bez piva, to přece nejde.
Jeff nám přinesl pizzu a třicet plechovek piva.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Já jsem seděla proti tomu mladýmu frajerovi,
pila jsem s ním pivo a jedla pizzu.
- Mluvili o tobě. - O tobě taky.
Musíme vymyslet jméno.
Bernieho kmen?
To je originální.
Já byl opravdu rozjetej.
Věděl jsem, že když jsem se přihlásil, že je to pro mě šance.
A vyplatila se.
Pivečko?
Je to hloupý. Naši mají pizzu tak rádi.
- Mně je to taky blbý. - Teď kecáš.
Prostě mají smůlu.
Začali jsme si pak povídat o tom, jak se vede kmenům.
Zoe a já jsme byly jako mámy, uklízely jsme spolu.
Vážně jste si tak blízké?
No jo, my dvě jsme tam fungovaly jako jejich mámy.
Tak to mě podrž. Ty si vážně myslíš, že jste si se Zoe tak blízké?
- Se Zoe? - Jo.
Neskutečný.
Zoe je divná, já jsem se jí ptal.
Odpověděla mi, že chce nejdřív vyloučit tebe.
Pak jsem šel za Johnem a ptám se, kdo bude další. Řekl Kathy.
Ona neví, jestli jí říkám pravdu nebo lžu. Já to taky nevím.
Tady nikdo neví, kdo lže a kdo ne.
Podle toho, co říkala Gina, jsem věděla, že je línej.
A hlavně moc mladej. S těma si nějak nerozumím.
Podle toho, co o mně vyprávěla Gina,
jsem asi musel být nějakej padouch, protože chtěli, abych vypadnul.
No, že si prý líný, že je ti všechno jedno.
Opravdu?
- Prý se přetvařuješ a jsi zlý. - Vážně? To snad ne.
Tvrdíš mi, že Zoe se mě chce zbavit, přitom spolu držíme,
tak se nediv, že mě to dost překvapilo.
Já ti něco řeknu. Už jen tím, že ti to říkám, si asi podepisuju rozsudek smrti.
Jestli zjistí, že jsem ti něco řekl, tak se mě zbaví.
A ty půjdeš po mně.
Dá se s tím něco udělat. Nechceš se se mnou domluvit?
- Ty bys chtěl? - Oni se to nedozví, bude to mezi námi.
Měla jsem pocit, že tahle dohoda je dobrá a šlo to hrozně rychle.
A on o to opravdu hodně stál, tak jsme si podali ruce.
- Dobře, platí. - Vážně?
No jasně, myslím to fakt vážně. Nepodraz mě.
To se nemusíš bát. Přísáhám, že tě nikdy nebudu volit.
John si myslí, že jsem domluven s ním, ona si myslí, že jsem se domluvil s ní.
Já tady pořád jen lžu.
John si myslí, že se takhle dostane až do konce.
Já vím, v tom s tebou souhlasím, já nesnáším tu jeho potměšilost.
Kdo je to vlastně John? Nějaký markézský bůh?
Chceš ještě pivo?
Já pořád nějak nevím, proč si mě tak rychle vybral za parťáka.
Šel na to příšerně rychle a mně se tomu pořád nechce nějak věřit.
Budeme spát pod moskytierou, bóže. To můžeme spát klidně bez kalhot.
- Ty ses zbláznila. - Neboj se.
Nesmíme mluvit o ničem, co se tu stalo.
Začal jsem v ní vidět svoji novou Sarah.
Namaž mě, jo?
Nechtěla bys mě masírovat? Líbilo by se ti to?
Bude to zajímavý, protože kdybych opravdu dodržel své slovo,
šel do toho s Kathy, tak je to nová hra.
Budeš si ráno pamatovat, na čem jsme se dohodli?
Jasně, jsme domluvení.
- Nakonec zůstaneme jen my. - To by byla síla.
Třeba to dokážeme.
Slíbili jsme si s Robem, že nikomu neřekneme, na čem jsme se tam domluvili.
Bude to tajemství.
Měli jsme ostatním z Rotu a Maraamu říct jen to,
že se mluvilo o jménu nového kmene a o vlajce, to je všechno.
Neboj se, nebuď nervózní.
A pak jsme se vrátili k nám do tábora.
Měli jsme říct Paschalovi a Neleh, že musíme úplně vystěhovat tábor
a naložit ho kompletně do pěti minut na vor.
Máme jenom pět minut. Všechno naložit na vor, dělejte!
Všechno. Vemte konvice! A nože, Neleh.
Ještě ty kanystry. Taťko, pomoz mi.
- Potřebuješ pomoc? - Už je to dobrý, honem pojďte.
Bacha, házím grepy.
Jedna minuta.
Natahejte to na vor.
Pohyb, Paschale!
Dotkni se voru!
- Rád tě vidím, šéfe. - Já tebe taky.
- Robe! - Moc mě těší.
Zvládli jsme to. Byli jsme jen čtyři a zvládli jsme to.
- Jsme tým, my všichni. Teď jsme spolu. - Jsme spojený.
- Musíme vám toho tolik říct. - To je náš nový šátek?
- Zvládli jsme to. - Neuvěřitelný.
Když jsme přišli do našeho nového kmene, bylo hezké všechny vidět,
ale šla jsem tam s trochou nejistoty.
Ráda tě zas vidím.
Ahoj, Tammy, já tebe taky. Jsem utahaná.
Jo, to věřím.
Cítila jsem trochu nedůvěru po všem, co mi říkal Rob o tom,
že se mě tihle lidé chystají zbavit.
Jak se máš?
- Rád tě vidím. - To já tebe taky.
Byla jsem zklamaná, že ta věrnost a láska je pryč.
- Tak jak je, Zoe? - Co ty, dobrý?
Když jste tady, tak to bude ještě lepší.
Ukaž, pověsím to na strom.
Prostě už to není ono. Měla jsem strach, nevěřila jsem jí.
Nevěřila jsem Johnovi, Tammy ani Generálovi.
Nevěřila jsem už nikomu z toho tábora.
Byla jsem chladná a tichá. Do ničeho jsem se nepletla.
- Tak co? - Měli bychom si je vzít.
- To jsou nové šátky a nová vlajka. - A jak se jmenujeme?
No jo, jak je to nový jméno? Rozbalíme tu vlajku?
Měli jsme na to ráno ani ne půl hodiny, takže...
Jmenujeme se Soliantu.
To jméno znamená...
...já to zapomněl.
- To jsou naše iniciály? - Posvátná sluneční aliance.
- To je bezva. - Skvělý.
Raz, dva, tři, Soliantu!
Tady by to asi překáželo.
Rob a Kathy nám společně vymysleli nové jméno, Soliantu, a novou vlajku.
Měli jsme nové šátky, růžové.
Ženským se to nejspíš dost líbilo, ale správní chlapi přece růžovou nenosí.
- Jak to myslíš? - Správní chlapi nosí růžovou.
Když jsme konečně vytáhli vor a všechny zásoby na břeh,
tak se všichni jako bobři vrhli do svý práce.
Skladiště. Toho je.
Byli jsme rádi, že se vrátili, že jsme spolu zase jako dřív.
Dopřál si nám bohatou sklizeň, Pane náš ve jménu Ježíšově, s novými členy kmene,
s novými barvami a novým životem. Děkujeme ti, Pane, ve jménu Ježíšově,
že se v bezpečí vrátili. Dávej nám sílu, protože nevíme, co bude zítra.
Tobě patří všechna čest, sláva a chvála dnes a navždy.
Ze všech Salianů...Saliantů...
- Solianů. - Salianů.
- Soliantů. - Soliantů.
Raz, dva, tři, Soliantu!
Všichni se tváří, jako kdyby nic a nikdo o tom nechce mluvit.
Divný. Se mnou se moc nebaví.
Řekla bych, že se hra nějak změnila.
Ta vzájemnost Rotu se nějak rozpustila nebo se nějak změnila,
a je cítit, že tady existuje nějaké tajemné spojenectví,
a že vzniklo, když jsme byli Maraamu.
Nedokážu přenést přes srdce, že by se mě chtěli zbavit.
- Už se mi nechce hrát. - Opravdu? - Jo, myslím to vážně.
Vůbec nevím, co mám dělat.
Je tady hodně silných lidí. A pořád to na nás jenom hrají.
Hrají to na tebe a na Neleh, jen abys o tom věděl.
Jasně, já ti rozumím.
Myslím, že je na čase s tím něco udělat, třeba je přesvědčit.
Ne jenom čekat, až nás vyloučí.
Než jsme přistáli, tak Rob asi upozornil Kathy na nějaké věci,
a buď už cestou sem nebo hned potom, co jsme přijeli, se jí zdálo,
že se na ni dívají jako na svou příští oběť. A to ji hrozně naštvalo.
Tak jí povídám: "Hele, já budu dávat pozor a možná,
že se naskytne nějaká možnost, třeba něco zaslechnu,
a když jo, tak ti to hned řeknu."
Nechtěl jsem, aby se hned po příjezdu dostala do nějaké agresivní nálady.
Je to sice jenom hra, ale já nevím, jestli se při ní má lhát,
tak už mi řekni pravdu.
Prostě to na mě vybal, protože mně lhaní hrozně vadí.
Podle mě je tady ze všeho nejdůležitější jednota, tu oceňuju.
Tyhle malý bílý věci mě štvou... Ani nevím, jak se jmenují.
Pár lidí mi řeklo, že by v téhle hře vůbec nikdy nelhali.
Začneme úplně znova, jo?
Když chceme někoho vyhodit, řekneme mu to dopředu a už si nikdy nebudeme lhát.
Víte co? Je to tu sice skvělý, ale s realitou to nemá co dělat.
Já nechci, aby mi do ucha nebo postele vlezl nějaký brouk.
Tohle je hra na toho nejchytřejšího, nejmazanějšího a nejvypečenějšího.
Hlavně je všechny přetrumfnout.
Někdo sice může vykládat takové ty všelijaké soucitné lži,
ale já jsem se do té hry dala hlavně proto, abych věděla,
že jsem udělala pro výhru všechno, co se dalo.
Doufám, že se na mě na konci budou všichni dívat pořád stejně,
že mě budou mít pořád rádi.
Nechci nikomu lhát, ale musím taky hrát a vyhrát.
Hele, tak co? Nechcete si pokecat? Chtěl bych s vámi mluvit soukromě.
- Jasně. - Klidně.
Dobře, támhle je taková větev, sedneme si.
Potřebuju projednat pár věcí.
Jsem zvědavej, koho budete volit.
- Ještě jsem se nerozhodla. - Hele, nikomu do toho nic není.
- Ty jsi fakt úžasná, Zoe. - Prosím?
Jsi úžasná, protože já tobě věřím, ale ostatní mi lžou. A lžou pořád.
To je prostě ta kmenová věrnost. Pořád je tu duch Rotu, to je ten problém.
Jasně, ale tak by to být nemělo, že ne, Zoe?
Já myslel, že jsme se dohodli, ne?
Ty, já, John, Tammy, Sean, Vecepia a Rob.
Dohodli na čem?
My jsme se nedomluvili, že budeme vyhazovat jenom ty z druhé strany?
- Ne. - Vůbec si na to nepamatuješ?
- Ne. - Myslel jsem si to, neuvěřitelný.
Neřekli jsme si, že Kathy bude jako první, až sem přijde?
A až se zbavíte Gabea, že budete držet spolu?
Jak jsi na to přišel?
Jak já jsem na to přišel? Neuvěřitelný.
Řekni pravdu! Aspoň jednou řekni pravdu!
Hele, Robe...
Neboj, řeknu to dneska večer všem, Zoe. Každýmu.
Takže ty jsi mi tehdy neříkala, že budete volit Kathy?! Jo nebo ne?
- Ne. - Tak jsi buď mlčela nebo lhala.
Nemůžu tvrdit, že bych tohle čekal.
Měl jsem pocit, že nějaká důvěra v téhle skupině je.
Ale úplně se to zhroutilo.
Ty jdeš pryč, Kathy?
Jo, ty mi něco navykládáš, pak zase Zoe,
lidi mi lžou do ksichtu a já to prostě nesnesu.
Já nelhala ani jednou. Sice nevím, co je tohle za hroznou hru, ale já končím.
Klidně si věř čemu chceš, jenomže...
Nemám rád, když mi někdo lže a lže. To mě vytáčí.
Zoe mi lže, všichni mi tu lžou.
V jednom kuse mi lžou a já se mezi nima motám jako panák.
Potřebuju imunitu, jinak mě sejmou.
Já opravdu nevím, ale Robovi to věřím, takže potřebuju imunitu, abych přežila.
Jako vždy to nejdůležitější. Hezky mi ho vrať.
Mimochodem, chci vám poblahopřát ke spojení.
Jistě je příjemné, že teď máte možnost 1:10, že vyhrajete.
Hrajete o individuální imunitu, bůžka už nepotřebujeme.
Tohle je teď váš cíl.
Budete závodit každý proti každému a můžete vyhrát imunitu pouze pro sebe.
Ten, kdo vyhraje, nemůže být vyloučen.
V dnešním závodě vám vítězství můžou přinést jen námořnické nohy.
Každý z vás se postaví na bóji, která leží na hladině.
Ten, kdo vydrží stát na bóji nejdéle, vítězí.
Bóje se smíte dotýkat pouze nohama. Dotek jinou částí těla znamená konec.
Stanoviště, na která se postavíte, si vyberete náhodně.
Vyberte si místa a začneme.
Imunita je v sázce, jste připraveni? Start!
Závod začal.
Neleh se dotkla bóje.
Neleh a Generál končí. Vraťte se na břeh.
Paschal je dole.
Dávej pozor.
Vee končí. Dej si znak na břeh k ostatním.
Ty jsi sprostě nadávala.
Zoe, ty jsi ve svém živlu.
- Dobře jsi to vyrovnal, Johne. - Dobrý, Johne!
Lituju Seane, dotkl ses.
Je vás pět.
Zoe, končíš.
Hezky spadni. Spadni!
On se dotkl.
Robe, končíš.
- Chtěl cákat. - Já říkal, že je vyčůranej.
- Podívej se na Johna. - Slušný nohy, Johne.
Makejte lidi, je to dobrý. Vydržte!
Tammy tam šla po hlavě. Plav k ostatním na břeh.
Už jsou jen dva.
John a Kathy o imunitu!
Koukejte, kolikrát už málem spadnul.
Ani jednou si neškrtnul kolenem, stojí jak přibitý.
Kathy se taky drží.
Kathy je fakt bezvadná.
No tak...
- ...Johne. - Á, končím. Jsem trouba!
Kathy vyhrála imunitu.
Přestal ses soustředit, Johne.
- Kathy? - Co?
- Chceš tohle? - Jóó.
- Tak pojď. - Už letím.
Zaslouženě!
Tak se otoč.
Žít s těma lidma je fakt příšerný.
Pořád se snaží nějak spojit dohromady, být jako jedna rodina.
Jak to vidím, tak Kathy to asi vykecala Johnovi. A zradila mě.
John není tak chytrej, jak si myslí.
Tady je zvláštní, že se žádné tajemství dlouho neudrží.
Hlavně, když jsme tu každý sám za sebe, jako teď.
Ale na první nebo druhé kmenový radě se John stoprocentně vybarví.
Hrozně důležíté je vědět, co tady na koho platí, pak má člověk výhodu.
- Koho budeš dneska volit? - Já ještě nevím.
Říkali jsme si přece, že je vyházíme jednoho po druhým.
No, řekli jsme si spoustu věcí, ale...
A co ten tvůj slib, co to čestné slovo?
Já ho držel, dokud ses ty nesebral a všechno nevyžvanil Kathy,
takže druhé straně.
- Řekl jsi jí, že ji vyhodíme jako první. - To jsem neřekl.
- To kecáš. Mě tyhle kecy nezajímají. - Kecáš, nelži mi do očí.
Tak vidíš, už je to venku.
- Teď už je to osobní. - Jasně, že je to osobní.
Jestli tu chceš zůstat, tak se mi koukni do očí a dělej, jakože se nic nestalo.
Hele, kamaráde, já nelžu, ale...
Jo, mluvili jsme o tom, koukali si do očí, koukali se na sebe
a kdyby už byl konečně pokoj, tak by mi to vážně vůbec nevadilo.
Tak proč jsme si to v klidu nevyříkali?
Protože bys mě zradil.
Proč bych tě zradil? Ty jsi asi neslyšel, co jsem ti říkal.
Tohle není nic pro mě.
Někdo se tu s někým na něčem dohodnul a teď se to změnilo?
Hele, jak myslíš "někdo s někým"?
Každý je tu sám za sebe a každý se rozhoduje sám.
Ty chceš říct, že vyhodit Gabriela bylo osobní rozhodnutí každého zvlášť?!
Ne, to nebylo! Vy jste byli domluvení, vás sedm, jasný?!
Tak mi nekecej nějaký "každej sám".
Když se vám Gabe nehodil do vašich plánů, tak jste ho vykopli.
Jo, ty mi vykládáš, že každý má svůj hlas.
Jo, každý ten hlas má, ale John má hned čtyři.
Vzali jste nás mezi sebe a říkali jste "každej zvlášť"
a přitom pořád "jsme tým, jsme tým".
To jsi přehnal. To jsi přehnal!
Já říkám, že je to docela divný, když mi někdo něco řekne,
něco si s někým dohodnu a najednou to prostě neplatí.
A to jsi byl tak naivní?
- Hraješ to na obě strany? - Já nehraju na obě strany.
Dobře, večer se všechno ukáže, takže už se tím netrap.
No tak když už je to venku, tak jako co?!
Doufám, že už žádná tajemství nemáš.
Tak se uklidni.
Já jsem v klidu, nedělám si žádný starosti.
Robe, jestli mě chceš vyhodit, tak mě vyhoď,
ale řekni mi to jako chlap, jako gay. Jasný, kámo?
A nechoď to říkat Kathy.
Já jsem byl upřímný k jedinýmu člověku, k sobě.
- A držím slovo, který jsem si dal. - To já taky.
- A nikomu jsem nic neříkal. - Nikomu jsi nic neříkal, jo?
Já se s tebou na ničem nedomluvil, držím jen slovo, který jsem dal sám sobě.
Vždyť to říkám, v pohodě.
S nikým jsem nemluvil a nikdo nemluvil se mnou.
- Starám se o svý, jsem totiž Generál. - Jestli říkáš pravdu, tak to beru.
Je to složité, protože člověk musí přemýšlet, jak by na to měl nejlíp jít.
Možná, že lžou všichni. Kdo ví?!
Před pěti rokama bych byl horší než Rob.
Asi bych chtěl vytlačit Johna za každou cenu.
Docela dobře jsme si s Johnem o všem pokecali.
Povídali jsme si o tom, jaký to je být černoch, být gay, být v izolaci.
V tu chvíli jsme na hru úplně zapomněli.
A když jsme takhle mluvili, tak si někdo příjde, a začne nám do toho kecat.
A to mi vadí.
Co já si večer vezmu na kmenovou radu?
Všichni už zase jedou v tom kmeni lásky.
Já jsem nečekala, že to tak bude, ale je.
Bůh ví, kolik lidí se tu přetvařuje.
Jen říkám, že den 1 byl zcela jinej než den 21, nebo kolikatý je vůbec den.
Nech toho, mně to nedělá dobře. Díky.
Musím si říkat: je to jen hra a hraje taky.
To líbání, ta láska.
Proto si myslím, že na příští kmenové radě nejspíš končím.
Vítám vás na radě. Blahopřeji vám, že jste došli tak daleko.
Kdo přežije dnešek, ten má zaručené místo v porotě
a možnost stát se posledním trosečníkem.
Vee, je to teď v něčem jiné,
když jste už jenom jeden kmen a soupeříte proti sobě?
Je to hodně jiné.
Myslím, že každý to bere jinak,
protože se přešlo od soupeření kmene proti kmeni
k soupeření jednotlivých lidí,
takže už se nedívám na ostatní jako na svoje spoluhráče, jako na tým,
ale díváme se tady na všechny jako na své soupeře.
Jsou to sice všechno kamarádi, ale tohle je můj soupeř,
toto je můj soupeř,
ale stejně se máme moc rádi.
Seane, jaká teď v kmeni panuje nálada?
Připadám si jako outsider, protože se tady zase sešli členové starého kmene.
Ale vím, že nemůžu mluvit za všechny. Ve mně se teď docela perou různé pocity.
Bojuju o přežití jako jednotlivec od chvíle, co jsem tady.
Zoe, co bys na to řekla?
Ptám se na to proto, že vy jste spolu domluvení
a ať se snaží jak chce, tak ho prostě nepustíte do vlastní skupiny.
Já si myslím, že to tak úplně není. Každý si může myslet, co chce.
Je na něm, jak se cítí uprostřed rodiny a kmene,
a jestli si to Sean myslí, tak to je mi ho líto.
Já jenom mohu říct, že o žádné domluvě nic nevím.
Generále, a co ty? Kam myslíš, že se teď hra dostala?
Já nikdy nedělám nic proti svým zásadám.
Já jsem jaký jsem. Když dám slovo, tak platí.
Není mi už dvacet. Mám už jenom své slovo, nic víc.
Johne, ty taky? Myslím, že jsi o tom už mluvil.
Jak je to teď s tebou?
Moje osobní pravidlo je, že když se se mnou chce někdo spojit,
tak ať klidně přijde, a když budu souhlasit, proč ne?!
Ale když za mnou někdo přijde a začne něco vykládat, já to přijmu
a on se otočí a začne to nějak překrucovat, tak je to podle mě lež.
A co ty, Robe, myslíš, že hraješ dobře?
Jsem spokojený s tím, jak hraju.
- Už jsi lhal? - Ano.
A lhal tady někdo tobě?
Já nepochybuju o tom, že mi lhali. Oni tady sedí a tvrdí, že nikdy nezalhali,
ale lhali.
Oni ví, koho myslím.
Myslím, že není potřeba je tady jednoho po druhým vyjmenovávat,
ale asi by se pak měli na sebe podívat do zrcadla.
Jestli budou spokojeni s tím, jak hráli, tak prosím, já to beru.
Teď si řekneme něco o imunitě, jsou tu totiž jisté novinky.
Bude to takto:
Kdo vyhraje imunitu, může si ji ponechat,
ale může ji také předat komukoli jinému.
Ten, kdo se cítí velmi jistě a bezpečně, si může za imunitu koupit něčí hlas.
Může někoho ochránit tím, že mu dá imunitu.
Kathy, ty jsi ještě dnes nemohla vyjednávat. Máš tu možnost teď.
Myslíš, že jsi tak v bezpečí, že můžeš imunitu někomu předat?
Po tom, co jsem zažila, žádnou jistotu nemám.
Myslím, že dnes se staly hodně divné věci. Různé podrazy a lži.
Chci s nimi o tom mluvit, snad se to vyřeší,
ale pochybuju o jejich spolehlivosti.
Ta je pryč, takže imunita je pro mě hodně důležitá.
Je čas hlasovat. Kathy nemůže být vyloučena. Neleh, jdi první.
Robe, volím tebe.
Ty ses to tu dneska pokoušel rozvířit.
Věděl jsem od začátku,
že ty neumíš dodržet slovo a zaútočil jsi na mě osobně.
Tohle jméno píšu s potěšením.
Volím Johna.
Ty hraješ moc dobře.
Doufám, jestli to dopadne, že vypadneš.
A že už tě nikdy neuvidím.
Volím tebe, protože jsi šel po mně a po mém kamarádovi.
I kdybych příště skončil, bylo by mi to jedno. Ty tady nemáš co dělat.
Ty jsi nám prostě lhal.
A to máš za to, puso.
Já dneska hlasuju pro Roba Mariana.
Já vím, že jsme do tohoto kmene nepřišli zrovna moc šťastně,
že nám to tady nešlo,
ale taky vím, že jednou, a asi dost brzy, ten dluh kmeni Maraamu splatím
a koupím ti pizzu a pivo. Moc se na to těším, měj se.
Dojdu pro hlasy.
Jakmile jsou hlasy přečtené, rozhodnutí je konečné.
Vyloučená osoba opustí kmenovou radu.
Přečtu hlasy.
První hlas.
Rob
John
Tři hlasy Rob, dva John.
Zoe
Čtyři hlasy Rob, dva John, jeden Zoe.
Rob. To je pět hlasů.
Sedmým vyloučeným z kmene je Rob.
Není třeba číst poslední hlas.
Robe, kmen promluvil.
Mějte se.
Přežili jste 21 dní. Je vás jen 9.
To znamená, že osud dvou z vás je v rukou těch ostatních,
a podle toho, co jsem tu dnes slyšel,
zbylých osmnáct dní bude velmi zajímavých.
Vraťte se do tábora. Uvidíme se zítra.
Příště uvidíte:
Kathy si vyřizuje se Zoe její lhaní.
Nikdo tě tu nikdy nechtěl vyloučit.
Zoe mi úplně bezostyšně lhala.
Trosečníci dosahují nových výšin.
Leť!
Neleh rozčílí jednání některých jejích soukmenovců.
Ty jsi na každýho jako milius, já se rozhoduju srdcem.
To se musí změnit.
Mám rád lidi, kteří vědí, že to byla jenom hra
a doufám, že nebudou brát příliš vážně to, co jsem jim říkal.
Měla to být legrace, už jsem takovej.
Ale tahle hra se mi vážně líbila.
Rád zkouším manipulovat víc, než všichni ostatní.
Doufám, že to nikomu moc nevadilo a i přesto můžeme být přátelé.
Hebel©2012