V minulém dílu jste viděli:
Tábor Soliantu ovládl naprosto nový duch.
Začíná nám nový den.
Lidé, kteří hrají tuhle hru férově, mají šanci dojít až na vrchol.
Zbývající členové Johnova spojenectví spolu bojovali o udržení ve hře.
Od začátku jsem tě neměla ráda.
Sean a Paschal vyhráli v soutěži o odměnu markézskou hostinu.
Jsem jako Julius Caesar.
A propašovali do tábora jídlo i pro ostatní hráče.
Moc děkujeme, že jste přinesli jídlo. Je to od vás tak hezký.
Tammy vyhrála důležitou soutěž o imunitu.
Kmen Soliantu odešel na kmenovou radu a vyloučil ze svého středu Zoe.
Zoe, kmen promluvil.
Zbývá jich sedm, kdo bude vyloučen dnes?
Vytvořeno pro rip: [survivor.s04e11.the.princess.dvdrip.x264]
Překlad a časování: Hebel
Vše o Survivorovi najdete na: www.survivorweb.cz
Osmadvacet dní.
Už se nám to krátí.
Já vím, jedenáct dní a je konec.
V noci byla zima, úplně jsem mrzla.
Dobré ráno. Jak jste spali?
- Špatný? - Příšerný.
Ta matrace je hrozně hrbatá.
Jsme jedna velká rodina.
Tiskneme se k sobě, tulíme se, ale je to jen kvůli tomu, abychom se zahřáli.
Celá ta věc s tím milujícím kmenem je do určité míry takovej klam.
Budeme si říkat "milující kmen", až hra skončí?!
Opravdu mi pak zavoláte? A zavolám já vám?
- Dobrý ráno. - Dobrý.
Myslím, že někteří lidé jsou fakt srdeční
a vnímají tuhle hezkou rodinnou atmosféru,
ale může v kontextu hry, ve které se snaží všichni prosadit,
vůbec existovat milující kmen?!
Ty fakt nevíš, že máš narozeniny? Neměla bys pracovat.
- Jo, mám narozeniny. - Opravdu?
- Je ti 20 nebo 21? - Je mi 32.
Všechno nejlepší!
Počkej, musíš to sfouknout.
Při oslavě narozenin Vee jsme nakrájeli poslední dva banány a mango.
Vyrobili jsme pro ni svíčku a ráno jsme jí popřáli.
Bylo to naše nejlepší dnešní jídlo.
- Děkuju vám všem. - Všechno nejlepší.
Kromě mé rodiny jste ti nejlepší lidé, se kterýma teď můžu být.
To je moc milé.
Její narozeniny byly hodně tiché,
ale já jsem se ze všech sil snažil, aby se cítila trochu slavnostně,
když už nemohla být s manželem a se svou rodinou.
Mám pocit, že jsme všichni jako opotřebované zapalovací svíčky,
je to tady pro mě náročné.
Z hlediska jídla a taky výdeje energie.
Opravdu nemáme moc na vybranou, co si dáme k snídani, k obědu a večeři.
Je to pořád troka, taro a samozřejmě kokos.
Na začátku jsme se snažili, všichni pořád zkoušeli něco ulovit.
Ale i když o tom pořád mluvíme, tak myslím, že nám každým dnem ubývá energie
a pravděpodobnost, že opravdu chytíme nějakou rybu, se bohužel dost snižuje.
Máme tady mladé žraloky s černou špičkou ploutve. Chci nějakého ulovit.
Plavou mi klidně drze až přímo pod nohy.
Zkusím jednoho praštit, když jsou tak blízko.
Vidíte, jak jim ty černé ploutve vyčuhujou z vody?
Jsou všude.
Ale jenom se to tady vlní a nejsou vidět.
Dráždí nás to. Je to šílené, tolik jídla.
Víte co? Dala bych cokoli za to, aby se dneska soutěžilo o něco k jídlu.
Nikdy bych nevěřil, že bych si mohl sáhnout pod žebra, ale můžu.
Dala bych cokoli za to, kdyby to byly třeba sušenky
a na nich zmrzlina nebo šlehačka.
- To bych si dala. - Vrhli bychom se na to všichni.
Snickers, koláč.
Ano, velký koláč s polevou.
- ...a s horkým karamelem. - To zní lákavě.
Zní to skvěle.
Myslím, že ty fantazie o sladkostech naši situaci jenom ztěžujou.
Každej pak jen nečinně leží a mluví o jídle, místo toho,
aby se zvedl a pokusil se objevit něco k snědku.
Je to sice zábavné, ale zdá se mi, že to je trošku špatná zábava.
Nepovažuju to za prospěšné, a tak se aspoň snažím dělat něco jiného.
Ono je to taky mnohem zábavnější
než jen sedět a povídat si o nějakých sladkostech.
- Jak ti je? - Řeknu ti, že se držím na vlásku.
Na vlásku? Jak to myslíš?
Prostě nemám energii. Nevím, jak to říct.
Prostě se snažím přežít.
Snažíme se šetřit energií. Teď je i přečkat den dřina.
Tohle je nepochybně to nejhorší místo, jaké jsem kdy navštívil.
Je to ustavičný nekonečný boj s potem, se špínou,
s horkem, pískem, větrem, hmyzem,
všechno je tady odporné, špinavé, hnusné.
Je to hotové peklo.
Jestlipak už mi přišel výplatní šek?!
- Hele. - Prostírání.
"Narazíte až dolů na dno."
Ukážeme to ostatním.
- Nebylo tam ještě něco? - Podívám se.
No jo, tady.
Narozeninový přání.
- Pojď, ať tě obejmu. - Chytila jsem ho.
Neumím zpívat.
Moc ti děkuju, Seane.
Vím, co to znamená být takhle daleko od domova a od všech blízkých,
a tak ti chci popřát k narozeninám. Mám tě moc rád.
Jasně, že nikdo nechce být o narozeninách mimo domov,
ale v tuhle chvíli to bylo těžké.
Před tím jsem na to moc nemyslela,
že o narozeninách budu pryč, pryč od Leandera,
takže to bylo divné a trochu smutné.
Stýská se mi po nich.
Strašně se mi stýská. Chci je vidět.
Jenomže jsme tady a musíme to dokončit. Bůh je s námi, každý den.
Dostalo se nám velkého požehnání.
Takže se tam zase vrátíme a dáme do toho sto procent.
A hlavně se pořádně najíme.
Lidi, neseme vám poštu.
Někdo z nás si dá asi horkou sprchu.
"Měli bychom vám dát poklady? Nedoufejte v zázraky.
Narazíte až na dno, jestli budete ze všech nejrychlejší.
Styl bohatých a slavných, hýčkání hodné krále.
Horkou sprchu, čisté šaty, jídlo vybrané,
to vše vám vítězství přináší."
- Zase se budeme potápět. - Musíme pod vodu.
Asi jo. Bude to těžké plavat pod vodou.
Potápění je hrozné.
Uplavu kratší vzdálenost, abych si zachránil život,
ale pod vodou se opravdu necítím dobře.
Nejhorší, co můžeš udělat, je mít strach.
Mít strach a moc se snažit. Musíš zůstat v klidu.
- Stejně to bude dřina. - Jo, bude to náročné.
Rád bych vyhrál odměnu nebo něco.
Prostě už něco potřebuju.
Rozhlídni se! Všichni tu meleme z posledního.
Dobré ráno, lidi.
Dnešní soutěž o odměnu je ostrovní verze hry škatulata, hejbejte se.
V prvním kole vás začíná všech sedm.
Na dně oceánu je pro vás rozmístěno šest mušlí.
Pro lepší viditelnost jsou vyznačené kameny.
Vás sedm se na povel potopí, kdo vyplave na hladinu bez mušle, je vyloučen.
V dalším kole se potopí šest lidí jen pro pět mušlí
a tak dál, až zbydou poslední čtyři trosečníci.
Tahle čtveřice se pak utká v závěrečném sprintu od doku až ke břehu.
Každý při tom ponese osmnáctikilový kámen.
Kdo ho první položí k mým nohám, vyhrává odměnu.
A dnes hrajete o tohle.
Moje osobní kreditka, kterou někomu z vás na jeden večer půjčím.
Vezmete si ji a zarezervujete si pokoj na luxusní výletní lodi.
Kotví támhle.
Takže se na ni nalodíte, ohlásíte se v recepci a zamíříte do svého pokoje.
Určitě si dopřejete pořádně dlouhou sprchu
se vším komfortem a novým oblečením.
Čisté oblečení poprvé po 28 dnech.
Potom půjdete na jednu z vyhlídkových palub,
kde si pochutnáte na skvělém kompletním menu.
Dobrá, připravte se a čekejte na povel.
Dole je šest mušlí.
Šest z vás, kteří se vrátí s mušlí, postupuje do dalšího kola.
Trosečníci připraveni? Start!
Generál a Paschal mají mušli. Tammy taky.
Kathy má mušli.
Pod vodou jsou ještě mušle, nevzdávejte to.
- Vee, vzdáváš to? - Vzdávám to.
Seane, máš pořád ještě šanci. Pusť se té bóje, najdi mušli a vynes ji.
Sotva popadám dech. Nejde to.
Neleh má mušli.
Najdi ještě trochu sil a zkus ji vylovit.
Sean ji možná má.
Podívejte, Sean má mušli.
Jsi dobrej.
Teď půjdete znovu, bude další kolo.
Vee, ty se vrať na pláž.
V tomhle kole hledáme pod vodou pět mušlí.
Trosečníci připraveni? Start!
Generál, Paschal, Tammy, Kathy a Neleh má mušli. To je konec, máme jich pět.
Dobrá práce. Kathy, Generál, Neleh, Tammy a Paschal postupují.
Seane, až popadneš dech, odplaveš. Slušný výkon.
A my pokračujeme. První čtyři s mušlí postupují do finálového kola.
Trosečníci připraveni? Start!
Potop se, Neleh. Dělej.
Kathy má mušli, Tammy má mušli, Paschal má mušli, Generál má mušli.
To stačí, Neleh.
Vydechni si. Neleh připlave zpátky.
Vy počkáte tady a počkáte na signál.
Kdo přinese první ten žlutý kámen, vítězí.
Trosečníci připraveni? Start!
- Dělej taťko. Vyhraj to! - Do toho, taťko, to zvládneš!
Paschal zatím vede.
No tak, dělej. Přidej!
Rodina tě sleduje. Dones ho sem.
Dobrá práce. Vyhrál jsi.
Tohle je výhra. Necháš si tu kreditku.
Připluje pro tebe výletní loď, půjdeš do sprchy, najíš se.
Všichni jste podali dobrý výkon.
Páni, tvoje výletní loď.
- A je tady. - Taťko, užij si to.
Najednou tam připlula výletní loď a čím byla blíž, tím víc jsem se těšil.
Byl jsem ochotný k ní i doplavat.
Krásný pohled. Všechno jen pro mě.
Nepřecpi se tam zákuskama, Paschale.
Víš, co je dobrota ve francouzské Polynésii?
"Banány V.", francouzský dezert.
Otevřeš lístek a řekneš: "Fajn, chci všechno."
Paschale, pojď do člunu.
- Tak ahoj. - Ahoj. - Sbohem, taťko.
Za chviličku už bude v horké sprše.
Něco ti povím. Byl bych nerad, abys byl při tomhle zážitku sám.
Je tu někdo, koho si chceš vzít s sebou?
- Ty si děláš srandu, že jo?! - Ne.
Neleh!
Užij si to, Neleh!
Bylo to podvědomé rozhodnutí. Byla to úplně automatická spontánní reakce.
Ona je ztělesněním mladé dámy, která si to hodně zaslouží,
a byla to skvělá možnost, jak zažít něco spolu.
Zasloužíš si to.
Zasloužila si to víc než ostatní?! Ten den měla narozeniny Vee.
Necítila se úplně nejlépe.
Kdybych vyhrál já, vzal bych Vee.
To je tak dojemné.
I kdybych zítra jela domů, budu ten nejšťastnější člověk na světě.
Jsme úplně celí bez sebe. Nikdy jsem nebyla na žádné výletní lodi,
a netušila jsem, že to bude takhle nádherné.
- Díky. - Děkuju.
Tohle je neuvěřitelné, Paschale.
Přišli jsme s taťkou na tuhle skutečně krásnou výletní loď
jako dva malí umouněnci. Bylo to úžasné.
Tady je výhra - moje kreditka.
- Mischell vás zapíše. Užijte si to. - Díky, Jeffe! Vážíme si toho.
- Tak zatím. - Ahoj, Jeffe!
- Dobrý den, můžeme? - Jistě.
Tohle je teda něco, je to nádhera.
Váš klíč. Vítejte na palubě!
- Díky mnohokrát. - Můžete jít do svého pokoje.
- Dívej se na to. - Paschale, tady jsou i bonbóny!
Oblečení! Čisté jsme neměli celou věčnost.
Podívej, není to nádhera?!
To je teď náš člun.
Ta loď byla úplně úžasná.
Už si umím představit, jak žijí nejbohatší lidé na světě,
protože nám to teď předvedli.
- Paschale, podívej se na sebe do zrcadla. - Kde je?
Ach né.
Bylo to tak zvláštní, když jsem se poprvé uviděla.
Vlasy jsem měla úplně hnědé jako mastné ocásky. Byla to hrůza.
Bylo tak osvěžující nechat po sobě stékat teplou vodu.
Byl to neuvěřitelný luxus.
Zabalila jsem si vlasy do heboučkého ručníku a celá se natřela krémem.
Pane jo, to byla lahoda.
- Je ti fajn? - Takhle mi nebylo už měsíc.
Cítila jsem se jako nový člověk.
Měla jsem pocit, že už ani žádnou hru nehraju.
Tohle je splněný sen, Paschale. Můžeme být šťastní, že jsme tady.
Jsem šťastná, že jsem tu s tebou.
- Podívej. - Do prkýnka!
Přišli jsme tam a za rohem stál prostřený stůl s bílým ubrusem
a na něm snad desetidílné střibrné náčiní.
- Na zdraví, moje dceruško. - Na zdraví, taťko.
Podívej se, co se nese.
Pane Bože, to je chleba s máslem.
- Lepší chleba jsem nejedl. - Ani lepší máslo.
Vidět je nastupovat na ten člun
a pak se sem vrátit k přípravě našich svalnatých měkkýšů,
to bylo těžké. Nikomu nebylo do zpěvu.
Neleh si určitě nejdřív objedná zákusky.
A pak zase zákusky.
Neleh má určitě umyté a kondicionérem ošetřené vlasy
a už s ní teď krásně splývají.
Vypadá báječně a příjemně se baví.
- Myslíte, že sem dokážou propašovat jídlo? - Jo.
Takže jako další chod byla...
...jak se to...
- Co je to za lahůdku? - To je gratinovaný hlemýžď.
Díky.
Chápeš to? Myslím, že jsem je nikdy nejedl.
Vím, co to je, ale netušil jsem, že můžou chutnat takhle dobře.
- Tak prosím, brambory se smetanou a zeleninou. - Děkuji.
- Měli byste chuť na víno? - Ne díky. - Já taky ne, díky.
Snad se nenaštvou a nevyloučí mě kvůli tomu.
Paschale!
Jako poslední chod byl dezert, který jsem v životě nejedl.
- Co je to? - Je to slaďoučké.
To ale byla dobrota.
Těšil jsem se na účet. Neměl jsem ponětí, kolik něco takového stojí.
Říkal jsem si tak 150 dolarů.
Účet byl na 312 dolarů.
Samozřejmě jsem nemrkl okem, protože to nebyly moje peníze.
Mohly to být tři tisíce a mně by to bylo jedno.
- Spropitné bude 200 dolarů. - Děkuji, pane.
Stálo to za to.
- Děkujeme. - Příjemný večer.
200 dolarů spropitný.
Paschale, už se nemůžu smát.
- Už by se měli vrátit. - Potáhne z nich pivo.
Neleh nepije a Paschal přeci taky ne.
- Na popíjení si tam nevzali správný lidi. - To teda ne.
- To já bych je tam sázel. - A já bych je zase házela zpátky.
Ležíme a čekáme, až se vrátí.
Každý si říká: přinesou nějaké jídlo?
- Ahoj, užili jste si to? - No jo.
- Máš vyfénované vlasy? - Měli jsme se báječně.
- Moc se nepřibližuj, smrdím. - Já snad budu zvracet.
Vy máte čisté oblečení, lidi.
Okamžitě jsem přitiskl obličej do vlasů Neleh.
Voněly opravdu fantasticky.
Napravo byla koupelna
a měli tam dva různé druhy šamponů s kondicionérem a přírodní houbu.
Musela jsem tu houbu vzít a vydrhnout se,
skoro jako bych tu špínu ze sebe loupala.
- Jsou to takové malé černé šupinky. - Jasně.
Trochu moc se rozpovídala o sprchování a o tom, jak je čistá.
Je tak roztomilá.
No a první, co nám tam přinesli, něco jako předkrm, byl košík s chlebem.
To jídlo asi bylo úžasné.
Trochu nás štvalo poslouchat, jak nám ho detailně popisují.
Vážně jsem vám chtěla hrozně moc něco přinést.
Připadám si trapně, když vám to vyprávím. Taky jste si připadali trapně?
Ne, ale my jsme něco přinesli.
Můžu se podělit jenom o tenhle bonbon,
který jsem si rychle strčila do pusy, takže...
- Ne, to je dobrý. - Ne, děkuju.
Ale je moc dobrý. Je to tvrdý větrový bonbon, já ho nechci.
Nabízíš sedmi hladovým dospělým kousek ocucaného bonbonu?
Nech si ho.
To je jako se ptát, jestli někdo nechce kousek skvělého trusu.
Takže ho nikdo nechce?
- Dobré ránko. - Dobré.
- Jsi tak čistá. - Páni, dneska jsem se krásně vyspala.
Ráno, když jsme se probudili, byla Neleh u vytržení ze své čistoty.
Chovala se jako princezna.
Oblíkla si své nové šatičky a prohlížela si čisté nehtíčky.
Bože, mám tak čistou kůži. To je tak zvláštní.
Koho zajímá, jestli máš čisté nebo špinavé nehty? Je třeba pracovat.
Život tady normálně pokračuje dál.
Ona je jedním z těch lidí, kteří chytře vzbuzují dojem, že pracují.
Ale já ji nevidím nosit kanystry.
Nevidím ji sbírat dřevo.
Nevidím ji dělat práci, kterou podle svých slov dělá.
Ale je první, kdo říká: "Mám tolik energie."
Říkám si: "Jo taky bych měl,
kdybych jen spal, chodil na procházky a celé dny odpočíval."
Jaká bude ta kaše, Kathy?
Chybí mi přísady. Bude asi chutnat stejně jako jindy.
Fuj!
Chceme kaši...
...nebo kotletku?
- Slyším tě, taťko. - Opravdu?
Myslím, že Neleh definitivně obalamutila Paschala i všechny ostatní.
Hraje tuhle hru víc, než kdokoli z nás.
Hraje rozkošnou a sladkou holčičku ze sousedství.
A než se nadějete: "Jej, jsem ve finále, jsem tak šťastná, do prkýnka."
A ten chleba, co se namáčí.
Neleh, přineseš mi tři lupeny na taro? - Samozřejmě.
Kaše teplá, kaše studená.
Neleh je ze šedesáti až sedmdesáti procent milá holka.
A tak ze čtyřiceti se taková snaží být.
Momentálně se o to snaží až trochu příliš.
Upřímně se tady o všechny zajímá.
Ale Paschala si přímo předchází. Drží se pod jeho křídlama kvůli ochraně.
- Paschale, nedáš si taro? - Děkuju, teď ne.
Kde je ten creme brulée?
Hej, chlape, pojď si sednout do stínu.
Snědl jsem teď kokos a chci udělat past na prase. Kdo mi pomůže?
Past na prase?
Jasně, chodí sem každou noc. Je takhle vysoký, viděl jsem ho.
Jedno prase chodí každou noc do našeho tábora.
Ten jeho výsměch mě trochu dožírá,
a tak ho chci chytit a upéct si vepřové kotlety.
Napadlo mě, že když to ohneme takhle, nemusí se to ohýbat tak moc,
ale až se to spustí, tak ho to zvedne.
Rob staví past na prase nejen kvůli tomu,
že ho štve, že jsme ještě žádné neulovili,
ale taky si tím chce pojistit svoje místo v kmeni.
Jestli nezvítězí v příští nebo přespříští soutěži o imunitu,
ale dostane to prase, tak může říct:
"Hele, jsem hodně cennej člen kmene. Nevylučujte mě odtud."
Mohlo by to držet, když tohle bude níž.
Promiň, nechtěla jsem.
Dneska chytím prase, ty vyhraješ imunitu a já řeknu:
"Ona má imunitu, já ulovil prase."
Nemůžete se mě zbavit a připravit mě o něj, musíte mě tu nechat.
Vždyť mám prase.
A pak zatáhne.
Bude to dobré.
- Hele, máme poštu. - Máme poštu.
Pošta v tuhle hodinu? To je divné.
- Asi se to koná dneska večer. - Sláva.
- Dobře lidi, můžu? - Jo.
"Utkáš se s ostatními, pěkně se při tom zahřeješ.
Základní dovednost k přežití určitě nám předvedeš.
Jídlo, voda a ochrana, to je v naší hře nade vše.
Možná si sbalí své věci ten, kdo dnes večer oheň nevykřeše."
- Takže budeme rozdělavát oheň. - Vypadá to tak.
- To bude sranda. - To teda jo.
Zase tak trochu podraz.
Já se celý den dřu, sekám dřevo, vyrábím novou past na prase,
a ostatní lidi celý den jen spali a odpočívali.
Kdybych to věděl, dal bych si pohov.
Půjde mi teď o hodně.
Pokud dneska nevyhraju imunitu, tak skončím.
Vítejte na kmenové pláži.
Nejdřív to hlavní, Tammy, vezmu si náhrdelník imunity.
Díky.
Takže imunita je opět k mání.
Dnes to bude takto.
Dnešní soutěž bude obzvlášť obtížná, protože se bude celá konat po tmě.
Nejdřív poběžíte na konec dráhy
a ve vymezeném prostoru nasbíráte dřevo na podpal.
Rozděláte oheň pod pánví a zahřejete olej s kukuřicí.
Jakmile vám pukne první zrno, přejdete na další stanoviště,
kde zezdola podpálíte svou připravenou vysokou hranici.
Oheň rozděláte způsobem, jakým jste to ještě nedělali - hořčíkovým křesadlem.
Komu první vzplane vrchol hranice, získá imunitu,
nemůže být vyloučen a má zajištěné další tři dny v této hře.
Je to jasné? Běžte na místa a počkejte na můj povel.
Trosečníci připraveni? Start!
Přemýšlejte, co skutečně chytí a co bude hořet.
Hodí se k tomu kokosové slupky.
A máš to, Vee.
Vee má oheň.
Generál má oheň.
Vee a Generál mají oheň.
Ostatní se stále snaží.
To je ono, Seane, rozfoukej to.
Kathy má oheň.
Sean má oheň.
Nemáš sirky, Jeffe?
Neleh má oheň.
Tak kdy už bude popcorn?
Už brzy. Podívej na ten olej, už se rozehřívá.
Pokračuj, Generále. Jak pukne zrno, pokračuješ dál.
Slyším praskání, slyším praskání.
Koukej! Už puknul, koukej!
Generále, máš popcorn, postupuješ na třetí stanoviště.
Generál vede.
Už se to blíží. Už se to rozpaluje.
Vee má popcorn a postupuje na třetí stanoviště.
Komu prvnímu vzplane vrchol hranice, má imunitu.
Generálovi hoří velký vydatný oheň. Vee, měla bys rychle rozdělat oheň.
Generál si vede dobře, je blízko.
Jsi blízko, Generále.
Vee dotahuje.
Jste úplně vyrovnaní.
Jsi blízko.
Generál!
Dobrá práce. Imunita je tvoje.
Otoč se, ať ti ji můžu připnout.
Záchrana!
Nemůžeš být vyloučen. Gratuluji.
Neodejdeš. Zkusím všechno, co budu moct.
Jak myslíš, že je vysoký? Takových osmdesát metrů nebo víc?
Ne. Je to tak třicet metrů.
Vyhrál jsem imunitu.
Takže jsem klidnější. Vím, že tu budu další tři dny.
Kdo jde se mnou?
Je to skoro jako průtrž mračen a je to úžasné.
To vítězství bylo moc důležité. Povzbudilo mě a vlilo do mě život.
Byl jsem skleslý a teď mám ze sebe zase dobrý pocit.
- To bylo báječné. - Osvěží to.
Trochu mě štve, že Tammy dneska večer asi vypadne.
Je pro mě skoro jako sestra, hrozně rád bych ji nějak zachránil.
Myslím, že Tammy má na dnešek plán.
Jen nevím jaký.
Myslím, že zase něco vytáhne z klobouku a my všichni začneme padat k zemi.
Já nejsem zvyklá prohrávat, jsem velice bojovná.
Tuhle hru prostě nevzdám,
dokud na kmenové radě neuslyším Jeffa číst svoje jméno.
Něco ti povím. Tammy má něco za lubem.
Tammy čeká na cokoliv. Je jako pittbul.
Čeká jen na nějakou příležitost.
Proto to říkám.
Třeba zase vyrukuje s nějakým plánem.
Mohla by přetáhnout na svou stranu Vee.
Vee je v téhle hře asi nejkolísavější.
Možná by Tammy a Rob mohli nějak přesvědčit Seana a Vee,
aby se k nim přidali.
Máme více možností.
Jestli se Vee a já spojíme s Tammy a Robem,
tak je z nás tutově finálová čtyřka.
Mám tě rád a proto se na tebe obracím.
Neleh to má rozehraný. Plně se vžila do té role holčičky ze sousedství.
Pro Vee a mě je důležité Neleh vyloučit, protože je tak mlaďoučká,
protože je to andílek ze sousedství, daří se jí všechny oklamat.
Oni si vůbec neuvědomují, že čím víc má sympatií, tím je silnější.
Ví, co má říkat.
Jdeme udělat tohle, jdeme udělat tamto, a pak jen spí a relaxuje.
Občas se u něčeho objeví a pak se tváří, že dělá za dva.
Ty víš přesně, o čem mluvím.
Byla by to tutovka, kdybychom se spojili s Tammy a Robem,
ale na druhou stranu zase ne, protože by klidně mohli jít za ostatníma a říct:
"Ti dva se chtějí spolčit, aby si zachránili kůži."
A pak máme hlavy na špalku.
Chci to dotáhnout do úspěšného konce. Jsme tak blízko.
Podaří se nám to.
Přivedeme členy poroty.
Připomenu, že porota je tu jen kvůli pozorování.
V naší hře nastává posun,
kdy moc přechází z rukou těch, kteří jsou stále ještě ve hře
k těm, kteří už jsou mimo ni.
Takže vaše hlasování se stává velice důležitým.
Dnes večer si řekneme, co už vás tady po třiceti dnech unavuje, Neleh.
To nejhorší je, že jste pokrytí špínou.
Ráno se probudíte a oči máte zaneřáděný nečistotama.
Je to fakticky nechutné. Noci jsou tady opravdu těžké.
Kathy.
Nemám ráda pláž, a to hned z několika důvodů.
Kvůli hmyzu, kvůli jednotvárnosti, kvůli špíně
a taky mi doslova odpadává kůže.
Mám spoustu vyrážek a infekcí. Je to vážně odporné.
Paschale, co tobě leze na nervy?
Neustálá špína, jednotvárnost, stejné jídlo,
stejné životní podmínky, stejné...všechno.
A čím víc se blížíme ke konci, tím se to zdá být horší.
A na stupnici od jedné do deseti,
jak bys hodnotil váš výlet na výletní lodi
a možnost vysprchovat se, převléct se a dobře se najíst?
Sedm milionů.
Seděli jsme s Neleh na palubě a bavili se o tom.
Neexistovalo nic, co by mě takhle oživilo a zvedlo náladu.
Dá se říct, že to bylo opravdu jedinečné.
Kathy, co ty na to?
Paschal a Neleh se vrátili.
Nejen, že se osprchovali, ostříhali si nehty, ještě se i najedli.
Jako by odjeli do lázní.
Není pochyb o tom, že jsem jim záviděla.
Myslím, že poslouchat detailní popis sprchy Neleh nám dalo všem zabrat.
Ale Paschal v té soutěži podal neuvěřitelný výkon,
takže je to určitě zasloužená výhra.
A že jela Neleh?!
Budiž. Ale přála jsem jim, aby byli brzy špinaví.
Generále, máš imunitu.
Kdyby to mělo smysl, mohl bys přenechat imunitu někomu jinému.
Mluvil jsi o tom s někým? Je tu někdo, komu bys ji věnoval? Cítíš se jistý?
Ne, nechám si ji.
Je čas hlasovat. Neleh, jdi první.
Tammy, jsi bezva holka,
ale i nebezpečná konkurence. Nic si z toho nedělej.
Myslím, že nepřikládáš ruku k dílu tak, jako ostatní,
a proto ti dnes večer dávám svůj hlas.
Dojdu pro hlasy.
Po přečtení hlasů je rozhodnutí konečné.
Vyloučená osoba opustí kmenovou radu.
Přečtu hlasy.
První hlas.
Tammy
Vecepia
Dva hlasy Tammy, dva hlasy Vee.
Tři hlasy Tammy.
Tammy. Čtyři hlasy stačí. Přines mi pochodeň.
Tammy, kmen promluvil.
Přežili jste třicet dní.
Vím, že jste si užili svoje, ale nikdo neříkal, že tahle hra bude snadná.
Zbývá devět dnů, držte se. Vraťte se do tábora.
Příště uvidíte:
V kmeni Soliantu jich zbývá šest a život na ostrově si na všech vybírá svou daň.
Dochází nám energie
a je zvláštní sledovat, co se děje s vaší duševní rovnováhou.
A nastane událost, která velmi otřese celým kmenem.
Po takové zkušenosti si uvědomíte, co je v životě opravdu důležité.
I když jsem tušila, že jsem na řadě, že to dnes večer přijde,
stejně to vyloučení člověka štve.
Hrála jsem tuhle hru přesně, jak jsem chtěla,
a jsem hrdá na to, jak jsem ji hrála.
Tohle je Survivor.
Lidé, co tu zůstali, snad v sobě tu vůli přežít po zbývající čas objeví.
Protože teď ji nemají.
Hebel©2012