V minulém díle jste viděli:
Váš nejtrapnější okamžik v životě?
Členové kmene s pomocí nahrávek svých blízkých soutěžili v soutěži o odměnu.
Pozvracel jsem se v hodině sexuální výchovy.
Na škole jednou pozvracel jinýho studenta.
Lex vyhrál výzvu o odměnu a spolu s Tomem letěli pozorovat migraci pakoňů.
Jsou ohromní. Jsou hnusní.
Asi jako holka, se kterou jsem jednou chodil.
To safari bylo úžasný.
Podívej, támhle.
Vidím tady věci, který jsem nikdy neviděl.
- Je to jako sen. - Připraveni?
V soutěži...
Teď!
...vyhrál imunitu Tom.
Tady ji máš.
Pod Lexem se třásla podlaha.
I když jsme s Lexem byli na safari, pořád jsem na něj naštvaný.
Nezachoval se správně.
Na kmenové radě pak Lex přiznal svou zranitelnost.
Já už jsem nějaké hlasy dostal, takže vím, jaké to je.
Ale po sečtení hlasů dostal Lex dva
a Kim Powersová všechny ostatní.
Kmen promluvil.
Takže musela odejít.
Zbývá jich pět.
Dnes budou členové kmene Moto Maji hrát v soutěži o imunitu
o účast ve finálové čtyřce a jeden z nich odejde.
Titulky a časování: Hebel@2020 Přepis z českého dabingu: mildouch
reality-show.eu
Zbývá nás už jen pět. Tady v Africe, v Keni, v táboře Moto Maji.
Pět lidí. To je vše.
Začínalo nás šestnáct. Teď je nás pět. Ohromné.
- Dobrý ráno, Tereso. - Ahoj.
- Jak se vede? - Jde to. A co vy? Jak je?
Je to dobrý.
Každá činnost je teď obrovská námaha,
začínáme se víc a víc bavit o návratu domů. Počítáme dny.
Vybíráme si tu na našich tělech daň.
Nemůžu v noci ani spát.
Večer mám úplně vyřízený ruce. Nejen ruce, taky mě bolí zadek.
Taky ramena.
Mě bolí hlavně ty ruce.
Vůbec jsem nečekal,
že to bude tak tělesně, fyzicky, psychicky i emočně náročné.
Jak se blíží konec, jsem víc a víc vyčerpaný.
Nedávno mi bylo opravdu vážně smutno po dětech a manželce.
Dej sem dvě.
Ale nesmím se tomu poddávat. Ne dřív, než to tady dokončím.
Tady si nemůžete dovolit být bábovka.
Je opravdu směšný, že pro pitnou vodu chodíme na sloní záchod.
Nějakej slon nám znečistil pramen.
- Ach, to je nechutné. - Zrovna tam, kde si pereme.
Vždyť mohl jít kamkoliv jinam. Proč to nehodil rovnou do pramene?
To je teda sakra lejno.
- Nevypadá to dobře. - Jo. Už je samá moucha.
Je to oáza klidu, moc se mi tady líbí.
Chodíme sem dost často, ale dnes tady byl někdo před námi
a nechal nám tady pěkně velký dáreček.
Čerstvý, smradlavý a hodně velký.
Už si na to zvykáme.
Musíte pít a taky se musíte mýt.
Ale svatá panno, to si ten slon nemohl vybrat lepší místo, kde si ulevit?
Myslím, že to byla alespoň týdenní zásoba.
Chci být v harmonii se zvířaty i s lidmi, ale je to těžký.
Obzvlášť teď u konce.
Jsi nějak tiše, neutopil ses náhodou?
Zamyslel jsem se.
Kim Johnsonová se denně myje ve sloních lejnech
a já jí řekl:
"Kim, dole u potoka se myješ přesně tam, kde se sloni právě vykáleli do vody.
Myješ se v tom, pereš si, oplachuješ obličej, myješ si zadek…“
A ona: „Jo, jo, já vím.“
Tak jsem s tím přestal a nechal ji se v tom mýt.
Říkal jsem si, čichnu si k ní,
jestli nebude smrdět jako slon, ale nesmrdí.
A to se v tom myje každý den, tak už jí to neříkám.
Tak jo.
- Krok za krokem. - Správně.
V téhle fázi hry přichází nuda. Je to realita.
Jsme tady už pětatřicet dní a docházejí nám nápady,
o čem máme mluvit a co budeme dělat.
Tyhle čtyři jsem poznal líp, než některý lidi, co znám už pět nebo deset let.
- Tome, dej je ještě dál. - Jo, dej je třeba do ohně.
Ne, vážně, myslím, že bychom je měli rovnou spálit.
Tomovi páchnou nohy asi jako nikomu jinýmu na planetě Zemi.
A je to strašný. Je to takový divný smrad, jaký jsem ještě necítil.
Nechceš se posunout?
Každý si stěžuje. Nejvíc Ethan. Pořád proti nim něco má.
Chce, abych dával boty dál. Nejlíp, abych je vyhodil.
Vítr fouká ten smrad přímo na mě.
Je to děs.
Vyhoď je.
Nemůžu vyhodit svý boty.
Nedávej mi je k hlavě! Hoď je k vodě.
Je to strašný. Myslím, že má problém.
- Půjdeme pro vodu? - Jo.
Sedíme si u popcornu, když Tom najednou:
„Ajajaj, bacha, slípka je na svobodě!“
- Pane Bože - Nehýbejte se, půjdu ji chytit.
- Jsme kámošky. - Kámošky?
Co ji nalákat na kukuřici?
Hodně lidí vidělo pobíhající slípku, já viděl utíkající večeři,
která by klidně mohla odejít z tábora.
Pojď sem, maličká.
Sem slípko.
Proč jsi ji nechytil, Tome?
Panikařili. Lekali ji a honili.
Nic horšího už dělat nemohli.
Tak jsem jen ležel a zbytečně jsem ji neděsil.
Nažeň ji ke mně a nevyděs ji. Chytím ji.
Jdi za Tomem! Tam.
Ta slípka si to rázovala kolem Toma.
Ten ležel, napůl spal a pak ji chňapnul za nohy a bylo.
Chytil ji za nohy. Mám ji! Bylo to působivé.
Ne, Tome, nezabíjej ji, nech ji.
Dej mi taky kousnout. Sem s ní!
Pak jsme trochu zápasili, dopřáli jsme si kapku vzrušení.
Možná ji pustíme i zítra a budeme ji chytat znovu pro zábavu.
Bude to hon na slepici.
Šli jsme pro poštu. Čekali jsme soutěž.
- Něco velkýho. - To se mi líbí.
Ale čekalo tam na nás něco úplně jiného.
Odměna byla rovnou v poště.
Je tady něco pro všechny. Pro každého z nás.
Pošta. Teresa. Kim. A Lex.
Od Ellie.
Dopis? Dopis?
- Bože! - Hromada dopisů!
Byl tam dopis od mé ženy.
Od obou synů, od matky, od otce.
Lepší už to být nemohlo.
Přesně tohle jsem potřeboval, abych to dál zvládl.
Nasytilo to mé tělo i duši.
První, který jsem hledala, byl dopis od táty,
protože na tom není zdravotně dobře.
Než jsem odjela, řekla jsem mu, aby na mě počkal, až se vrátím,
takže mě jeho dopis zasáhl nejvíc.
Měla jsem o něj strach.
Nezapomeň, že jsi pod tlakem, takže jestli to chceš vzdát a bejt srab,
mysli na to, že musíš bejt tvrdej, nekazit mi reputaci, když jsem teď velkej pes.
Tímhle tónem se mluví s tátou?
Jsem za ty dopisy moc rád.
Napsal je vlastní rukou, dotýkaly se toho papíru a teď se ho dotýkáme my.
Je to krásný.
Bylo to nádherné.
Číst zprávy z domova bylo úžasné.
Manžel mi napsal báseň.
Kippy je má přezdívka.
Ještě než jsem odjela z domova, říkal mi Bojovnice Kippy.
Znal jsem já dívku, Grantovou Kippy, ženě co nejde, neřekla nikdy.
Všichni vědí, je jiná, než ostatní ženy, teď je však daleko kdesi v Keni.
Chybí nám a máme ji rádi.
Společně čekáme...
... až se nám vrátí.
Krásná báseň.
Takhle zkušenost by byla k ničemu, kdybych ji neměla s kým sdílet.
Přineslo mi to klid a uvědomila jsem si,
že je hra téměř u konce a že vím, kam se vrátím.
Pošťák si dneska přivstal.
- Máme tady poštu. - Výborně.
- Připraveni? - Jo.
Kdo dobrý je v haiku a bystrou mysl má,
ten získá odměnu a za návštěvou se dá.
Nemůžu uvěřit, že tak daleko a uprostřed ničeho, kde jsme,
je vůbec možnost nějaké návštěvy.
„Za návštěvou se dá“ možná znamená, že něco asi navštívíme my.
- Neříká to, že někdo přijde. - Zajímavý.
- "Bystrou mysl má." - Třeba budeme muset napsat haiku.
- Co že to haiku je? - Japonská báseň.
- To je haiku. - Bože můj, já to ani neumím vyslovit.
Dobrá, dnešní soutěž o odměnu nebude o fyzičce.
Nepotřebujete výdrž, pouze hlavu.
Bude to osmisměrka.
Dostanete seznam dvanácti svahilských slov,
pak slovo najdete, zakroužkujete a vyškrtnete se seznamu.
Každé slovo se bude protínat nejméně s jedním jiným,
a to je klíč k rozluštění hádanky.
Až najdete všech dvanáct slov, vezmete všechna protínající se písmena,
seřadíte je a vytvoříte jedno anglické slovo.
Nápověda je připnutá na spodku vaší tabule.
První, kdo bude mít slovo správně, vyhrává odměnu.
Dnešní odměna má dvě části.
Poskládané slovo vám osvětlí první část,
druhé vám povím později, ale bude to skvělá odměna.
Začneme?
- Jo. - Tak jdeme. K tabulím.
Jdeme na to. Připraveni?
Teď!
Lex má dvě.
Hledejte pozorně. Jsou tam všechna.
Lex už má čtyři.
Kim má jedno.
- Vítej ve hře. - Díky Bohu.
Tom už našel první.
Lex vede s pěti slovy.
Kim Johnsonová má dvě.
Ethan má tři.
Velký Tom dvě.
Lex má šest. Pořád vede.
Teresa má dvě.
Ethan má tři.
Teresa má tři.
Lex má devět. Zbývají mu jen tři.
Lex má všech dvanáct. Sepisuje písmena.
Ethan má šest.
Kim má čtvrté.
Lex píše na tabuli odpoveď.
Vítězem je Lex.
Jo!
- Gratuluji, příteli. - Díky.
Bude to skvělý den.
Pojďme se projít.
Vidím kola.
- A trochu chromu. - A trochu chromu.
No do háje!
Chevrolet Avalanche je tvůj.
Jo!
Když jsme tam došli, za keřem vykoukl velký modrý Chevrolet
a já věděl, že není můj, vážně moc jsem žárlil.
Byl jsem naštvaný.
Snažil jsem se být rád za Lexe, ale hluboko uvnitř jsem to tak necítil.
Štve mě to, nechci, aby ještě dál vyhrával.
A teď se tedy dostáváme k té zvláštní návštěvě.
Budeš poctěn, staneš se teď velvyslancem dobré vůle.
Jak víte, v Africe je velkým problémem AIDS, takže máš velmi speciální náklad.
Seskoč, ukážu ti, co tam je.
Teda, páni.
Tohle všechno a ještě jeden náklaďák je zdravotnické vybavení na rok.
Povezeme to do nemocnice ve Wambě.
Byla založena v roce 1961 a už čtyřicet let fungují jenom z charity.
Když odkryli náklad na autě a uviděla jsem nápis HIV,
hodně mě to vzalo, protože můj bratr na AIDS nedávno zemřel.
Hned, jak jsem to viděla, všechny staré emoce se mi vrátily.
Před jedenácti lety se ještě ve světě o AIDS bohužel vědělo jen velmi málo.
Moc mě potěšili.
Díky, Jeffe.
Pojedeme. Budeš řídit.
Vyhrál jsem auto a Jeff mi pak vysvětlil, o jakou návštěvu vlastně půjde.
Potom jsme spolu jeli do nemocnice v jedné vesnici tady v Keni.
Jmenovala se Wamba.
Měli jsme tam doručit celou roční zásobu zdravotnického materiálu
a zejména pak testy na AIDS.
Jsem tady v Africe ve hře Kdo přežije a soustředím se jen na hru,
ale teď mi došlo, že jsem nikdy nepřemýšlel o tom,
co slova „kdo přežije“ a „přežít“ vlastně znamenají
a tahle situace mi to připomněla.
Je to malá nemocnice ve vesničce uprostřed Keni.
Lidé sem přicházejí odevšad.
To je něco. Úžasný místo.
Támhle zastavíme, jak stojí doktor.
Doktore Pendoni, rád vás vidím.
- Vítejte. - Moc děkujeme.
Tohle je Lex a má pro vás velmi zvláštní náklad.
Tenhle starý Ital, skvělý doktor, zasvětil celý svůj život pomoci lidem tady v Africe.
Dělá to jen z vlastní dobré vůle.
Vlastnoručně inspiroval a zorganizoval dostatek lidí,
aby uprostřed ničeho vytvořil soběstačnou nemocnici.
Máme tu testy a nevirapin, co potřebujete.
- Děkuji. - Nemáte zač. Je nám ctí a potěšením.
Tady přijíždí zbytek.
Pojď, pomůžeme jim.
Přivezli jsme zdravotnické vybavení, které zoufale potřebují.
Máločeho mají dostatek.
Také jim dáme nový lék, který umožní těhotným ženám s HIV mít děti,
které pak mají více než 50% šanci HIV nemít.
Kdyby tyto léky neměli, děti by se narodily HIV pozitivní.
Byli jsme i na dětském oddělení, což bylo stejně tak dojemné jako inspirativní.
Většina dětí byly úplní sirotci.
Přinesl jsem jim hračky, měly obrovskou radost.
Hrál jsem si s nimi a moc se mi zastesklo po mých vlastních dětech.
Tak ahoj.
Celý den jsem si prohlížel nemocnici s doktorem,
viděl to všechno na vlastní oči a odešel jsem jako úplně jiný člověk.
Pane doktore, bylo mi potěšením, mockrát děkuji.
Potěšení bylo na mé straně.
Nashle.
To místo mě obohatilo, zasadilo ve mně něco, co si odvezu domů.
Dnes bylo cítit trochu závisti, že Lex vyhrál auto.
Mnoho lidí se mě ptá, jak si stojím v alianci. Snaží se hodně věcí změnit.
- Být druhým v této alianci... - Přesně.
Kdokoliv je teď pro mě dobrý. Snažím se každému naslouchat.
Snažím se pracovat se svým vlastním úsudkem a uvidím, kam mě to dostane.
- Víme, co nás sem dostalo. - Lex a správné načasování.
Nechceš se dostat tak daleko, aby se to pak celé pokazilo. Že?
Snažím se pracovat na dohodách.
Nechceš se nechat vyřadit Tomem nebo Lexem.
Je mi jasné, že ti tři chlapi nechtějí zůstat spolu poslední.
Všichni jsou skeptičtí, pokud jde o ostatní.
Moje aktuální dilema je imunita.
Musím zjistit, který z mužů se cítí nejzranitelnější.
S kterým se mám více sblížit a s čím na něj jít.
Pokud se jednoho z nich nezbavíme zítra,
- musíme to udělat hned poté. - Jo, s tím souhlasím.
Musíme se rozhodnout.
Kim se se mnou dnes bavila a říkala, že se musíme zbavit Lexe.
Protože když se ho nezbavíme, bude to, jak kdybych se střelil do nohy.
Ahoj!
Mysleli jsme si, že sis ještě zašel i na steak.
- Ne. Ne. - Tak dobré to nebylo?
Byl jsem pryč téměř celý den
a když jsem se vrátil, byla v táboře napjatá atmosféra.
Jak bylo?
Bylo to těžké. Opravdu náročné.
Všichni v kmeni byli naštvaní, že nevyhráli.
Byli tam pacienti z Etiopie, Somálska, Mogadišu...
Všichni byli nervózní a nikdo se nechtěl bavit.
Dojeli jsme tam a byl tam starý lékař.
Bylo to celé divné. Strašně zvláštní atmosféra.
Je zdravý, normálně se najedl.
Byl pryč z kmene tak o pět dní víc, než já.
Je plný sebevědomí.
Je těžké s ním bojovat, když má někdo jiný všechny tyhle bonusy.
Neřekla bych, že jsme úplně naštvaní, ale víš, jak to je.
Museli jsme tady zůstat a záviděli jsme ti.
Já jsem teď velmi zranitelný.
- Dobré ráno. - Dobrý jitro.
Tom se při několika příležitostech už snažil Lexe vyloučit.
Terese jednou řekl, že Lex by měl být další.
Bez vědomí Lexe nebo Ethana.
A mně řekl, že jestli bude mít příležitost,
nebylo by od věci Lexe vyřadit, ale on o tom nechce vůbec nic vědět.
- Víš co? - Co?
Dali jsme si s Ethanem slib a dodržíme ho.
Co se má stát, stane se. Neznám žádnou jinou možnost.
Jinou možnost znáš. Vyřadíme Lexe.
V závěru to bude těžký soupeř.
- No právě. - Je silný.
Neštve tě pomyšlení na to, že zase vyhraje?
Šel jsem do téhle hry s jediným úmyslem.
Celou ji vyhrát a udělat to férově.
Porazit ostatní soupeře a s tím nejlepším jít do závěrečného duelu.
Myslím, že si až do dneška neuvědomili, jak velká je hrozba.
Ani Ethan, a ten je teď pěkně naštvaný.
Chtějí, aby odešel, ale nikdo to nechce udělat.
Kim mi řekla, že jí je jasné, jak silnou alianci hoši mají
a že asi půjde jako další.
Já si říkala: „Jen tak dál, konečně myslíš hlavou.“
Šla bys raději proti Tomovi?
Ten se vždycky chtěl Lexe zbavit, jen to nechtěl udělat.
A já jí řekla, co kdyby Lex nezískal imunitu
a já donutila Toma pro něj hlasovat.
Řekla, že by to udělala. Konečně už se snad začíná probírat.
To je pěkný.
Co to sakra je?
Hola, hoši, něco bylo v koši.
- Co tam bylo? - Tady taková hračka.
Na podruhé se věci daří snáze, věřte tomu, není to žádná fráze.
Jde o finálovou čtyřku, snažte se neprohrát,
ať vaše pochodeň může bez obav plát.
A bylo tam tohle.
Nevím, co to znamená, myslel jsem, že je to had.
- Co to je? - Korálky.
Tahle dnešní soutěž o imunitu pro mě bude hodně důležitá.
- Co s nimi? - To nevím.
Jsem tady už poslední Samburu. Bylo by pro ně velmi snadné mě vyšachovat.
Nebo je to úplně jiného a prostě něčím budeme probíhat dvakrát.
Ať to bude cokoliv, musím do toho dát všechno.
Ahoj. Tak pojďte a seřaďte se.
Ale pěkně popořadě. Tome, sem s tím.
Nemám tě rád. Mám velkej nos, rozepneš mi to?
- Tak ukaž. - Díky.
- A je to. - Nerad se toho vzdávám.
Imunita je opět k mání.
Dnešní soutěž je důležitá.
Jednou z vlastností, které v této hře potřebujete,
je schopnost poučit se z vlastních chyb.
Dnes dostanete druhou šanci v prvcích z vašich minulých soutěží.
Jsou fyzické i psychické.
Abyste vyhráli, musíte být dobří ve všech.
Začínáte skládáním žebříku.
Až ho složíte, vylezete po něm k sítím.
Sítě přejdete a na druhé straně najdete vozík s částmi skládačky.
Vozík dotáhnete k podstavci pro skládačku a složíte ji.
Potom se proplazíte pro luk a šípy.
První z vás, kdo trefí terč, vyhrává imunitu.
Hrajete opravdu o hodně.
Vyhrajte a jste ve finálové čtyřce.
Všichni jste silní soupeři, tak se ukažte.
Na start a čekejte na povel.
Jdeme na to. V sázce je imunita.
Připraveni?
Teď!
Je to vyrovnané.
Kolíky musí zapadnout.
Jen tak dál, Velký Tome, máš na to.
Přidej, Kim.
Jde vám to dobře. Je to vyrovnané.
Jdete na to chytře. Přemýšlejte, nezmatkujte.
Jen tak dál, Kim.
Správně. Lex to má hotové.
Lex je na posledním stanovišti.
A je to!
Dobrá trefa. Gratuluji.
Jo!
Lexi, po krátké přestávce se náhrdelník zase vrací na tvůj krk.
- Gratuluji. - Díky, Jeffe.
Dnes večer jsi v bezpečí.
Z vás čtyř někdo půjde domů.
Máte odpoledne na přemýšlení.
Uvidíme se na kmenové radě.
Zdá se mi, že k sobě máme blízko.
Měli bychom se vídat častěji i mluvit spolu.
Před kmenovou radou za mnou přišla Teresa a potřebovala si upřímně promluvit.
V tuhle chvíli má Černého Petra.
Je poslední, kdo zbyl z původních Samburu a je mi jí líto.
Dostali jsme se do stádia, kdy tu zůstali jen samí fajn lidi.
Jsou to pro mě krušné chvíle.
Vím, že jestli něco rychle nevymyslím, tak jsem na řadě.
Dávej si pozor, protože i v aliancích dělají lidé vlastní rozhodnutí.
Jo, to já vím.
Přemýšlela jsem, jak mám dál tu hru zahrát,
ale to, že Lex vyhrál imunitu, teď bohužel velmi značně omezilo mé možnosti.
Měla jsem vlastně jen jednu.
Donutit Lexe a Kim Johnsonovou hlasovat pro Toma.
Když jsem do toho kmene přišla, jeden ptáček mi něco pošeptal do ouška.
Teresa byla ve velice obtížné situaci.
Řekla nám, abychom se posadili,
že se nám ještě před kmenovou radou musí s něčím svěřit.
Takže…
Byla jsem si jistá, že to budu já.
Neměla jsem, co ztratit. Řeknu jim, že já jsem hlasovala proti Lexovi.
A řekla: „Víš, jak jsi dostal ten tajemný hlas
a myslel sis, že to byla Kelly? Tak to jsem byla já.“
Důvod, proč jsem to udělala, byl ten,
že než jsme odešli na kmenovou radu a ty jsi tady nebyl, někdo mi pošeptal:
„Dej si velký pozor na Lexe.“
- Kdo ti to řekl? - To ti nemůžu říct.
Upřímně doufám, že to byla Kelly.
Mohlo to být jen pár lidí. Přece mi řekla, abych si dal pozor.
Takže ti to přeci jen řekl Tom?
Nenapadá mě nikdo jiný. Všechno to do sebe zapadá.
A ona se na mě podívala a pokývala hlavou.
Já tomu vůbec nerozumím.
Tím, že jí to Tom řekl, jí v podstatě dal zelenou k mému vyloučení.
Nechápu to.
A při té příležitosti mi Kim řekla,
že už s ní Tom o mém vyloučení také několikrát mluvit.
Řekl: „Nebudu se vůbec zlobit, když Lexe vyloučíte, ale ať o tom nic nevím.“
Že by to byl dobrý nápad. Ptala jsem se, proč pro tebe nehlasuje?
To mě mrzí.
Tom se chce Lexe zbavit, ale nechce pro něj hlasovat.
Chce, aby špinavou práci udělali ostatní a on dál vypadal jako ten hodný.
Říkám si, jestli porota zná tuhle jeho stránku.
- Nemyslím si. - Nikdo.
- Ne. - A to je problém.
- Já vím. - Takhle bych s ním těžko mohl soupeřit.
Jo.
- Oceňuju, že jsi mi to řekla. - Jo, jasně.
- Už jsme tady. - Dobrá.
To nevěstí nic dobrého.
Velký Tom přemýšlí dost omezeně.
Většinou mu záleží jenom na něm samém.
Dělá si, co chce, bez ohledu na ostatní lidi kolem.
Já vím. Děkuju.
Koneckonců jsem zodpovědný sám za sebe.
Zvrhlo se to do vražedné hry.
Když si budu myslet, že je Tom v situaci,
kdy mě zradí a bodne mě do zad, první ránu zasadím já.
Přichází porota.
Už má čtyři členy.
Tak, musím vás upozornit na něco, čeho jsem si na porotě všimnul.
Na Kellyino tričko. "Bez hanby."
To pravděpodobně asi naráží na poslední kmenovou radu,
kde jste zmínili tu uličku hanby.
Jak to tedy cítíte? Je to ulička hanby?
Ne, byl to jen výraz, který jsme si vymysleli ještě dávno předtím.
Úplně běžně jsme ho v táboře používali.
Nemá to co dělat s tím, že by byla hanba tam stát.
Že by byla hanba být vyloučen z kmene.
Byl to prostě jen výraz, který jsme používali,
aniž by nás napadlo, jak by si to někdo mohl vyložit.
Velký Tome, dáváš si větší pozor na to, co říkáš,
když tě poslouchá porota nebo to pro tebe není důležité?
Asi to důležitý je,
ale všichni tady v porotě mě dobře znají a vědí,
že u mě platí, co na srdci, to na jazyku.
Já jsem už dost starej, abych se měnil, ať už kvůli nim nebo kvůli tobě.
Já jsem, jaký jsem a říkám to, co si myslím, a za tím si také stojím.
Ethane, jak bystré jsou tvé smysly teď?
Bez všech rozptýlení, teď po měsíci tady v Africe?
No, nejsem už tak bystrý,
hlava už dost otupěla a začínám klopýtat u věcí,
u kterých jsem nikdy dříve neklopýtal.
Když teď ležím na zemi, tak ji cítím mnohem více, než jsem ji cítil předtím.
Když se tvá žebra dotýkají země, myšlení už není tak bystré, tak jako bylo dřív.
Je to velmi těžké. Jsem moc unavený. Pořád víc a víc.
Mám hlad. Zkrátka k bystrému úsudku mám teď hodně daleko.
Tereso, musím se zeptat. Jsi už poslední z původních Samburu.
Doufala jsem, že to neřekneš.
Doufala jsem, že si toho nevšimnou.
- A myslíš, že si nevšimli? - Ale jo, všimli.
Myslím, že jsem měla štěstí, že jsem ke kmeni Boran přišla už před sloučením,
takže jsem se s nimi poznala mnohem dřív. Zvlášť s Ethanem a Kim.
Nikdy jsem si nemyslela, že se dostanu až sem. Do finálové pětky.
Za chvíli budeme hlasovat. Mám na tebe otázku, Tome.
Tome, víš pro koho budeš hlasovat a máš plány na další dny?
Třeba dnes sám půjdu domů.
tady si nemůžeš dělat plány, dokud není po radě.
Mám sbaleno, stejně jako tu mají všichni ostatní.
V téhle hře nikdy nevíš, kdy na tebe přijde řada,
takže ještě chvíli počkám, jak se to po dnešku všechno vyvine.
Je čas hlasovat. Kim, jdeš první.
Tereso, byla jsi dobrá kamarádka a moc rád jsem tě poznal.
Drž si svůj krásný úsměv, jsi moc milá.
Uvidíme se.
Hlasuju pro tebe s těžkým srdcem, není to lehký.
Dojdu pro hlasy.
Jakmile jsou hlasy přečtené, rozhodnutí je konečné.
Vyloučená osoba musí okamžitě opustit prostor kmenové rady.
Přečtu hlasy.
První hlas.
Teresa.
Teresa. Dva hlasy Teresa.
Tři hlasy stačí, další dva číst nemusíme.
Přines mi pochodeň.
Takže to je konec? Tak jo.
Tereso, kmen promluvil.
Je čas jít.
Hra už se blíží k závěru, čtyři lidé, tři dny, dvě soutěže o imunitu.
Vyhraje jen jeden.
Vraťte se do tábora. Uvidíme se zítra.
Byla to pro mě jedinečná životní zkušenost.
Ani se mi nesnilo, že budu jednou ze šestnácti,
natož pak z posledních pěti soutěžících.
Nikdy na to nezapomenu.
Jsem vděčná za příležitost tady v Africe být a všechno to zažít.
Děkuji všem za úžasný zážitek.
reality-show.eu