Minule... v The Amazing Race Australia...
Šest týmů vyrazilo z Prahy v České republice...
Jeď, jeď, jeď.
při čemž farmáři Matt a Tom se opět dostali do rozporu se zákonem.
Pasy.
A na šíleném ledě...
... se zranil motorkář Dave.
Pojďme to prostě dokončit.
Když týmy dorazily do Kutné Hory...
To je působivé
byli unešeny náboženským zážitkem.
- To je epické, kámo. - Jsi anděl.
- Rychle. - ... Grant...
... Bowler čeká.
Tudy, Nail. Nail.
V etapovém cíli byl první mladý pár Chris a Anastasia...
Jste tým číslo jedna.
aby zjistili, že ještě pokračují.
Špatná zpráva je, že nadále závodíte.
Překlad a synchronizace časování: JL Korekce: Darius
Zatraceně, nebýt první.
Opravdu jsem chtěl být v etapě první.
V naší nejlepší etapě jsme první a ta pokračuje další etapou.
Jeďte vlakem do Krakova v Polsku.
Týmy nyní musí jet vlakem z Kutné Hory do polského Krakova.
Jakmile tam budou, musí na nádražním parkovišti vyhledat označené vozidlo,
v němž najdou další nápovědu.
Poběžíme, jak jen budeme moci.
Jedeme do Polska!
Tylere a Nathane...
jste tým číslo dvě.
To je dobré. Že jo?
Ale ještě není konec...
... nadále závodíte.
- Vaše další nápověda. - No tedy, kámo.
Jeffe a Luku...
dorazili jste jako třetí.
Dobře.
Ale ještě není konec...
... nadále závodíte.
- Vaše další nápověda. - Myslel jsem, že jsme zachráněni.
Polský Krakov.
- Musíme se dostat na nádraží. - Jo.
Byl to trochu šok, když jsme zjistili, že máme před sebou další den.
Když Grant řekl, že ještě pokračujeme,
věděl jsem,
že ještě můžeme...
... počítat s ještě jednou etapou.
Potřebujeme do Polska.
Nevím co říká, člověče.
Umí někdo anglicky?
Ano? Co říká?
No, váš vlak právě odjíždí.
Na nádraží jsme dorazili jako druzí.
Chris a Anastasia tam už byli a právě jim ujel vlak.
Už znáte vlak.
- Náš vlak do Prahy právě odjel. - Odtamtud jede v jedenáct.
Nekecej.
S příjezdem ve tři ráno.
Jedeme do Polska a budeme závodit skoro 24 hodin nonstop.
Nejrychlejší spoj.
- Dobře. - Jsme tu.
Sam a Renae...
jste čtvrtý tým, který dorazil.
Dobře.
- Ale ještě není konec. - Cože?
Pokračujete v závodění.
Tady je vaše nápověda.
Raději pohněte děvčata.
Panebože.
"Jakmile tam budete, na nádražním parkovišti hledejte vozidlo s další nápovědou."
Doufáte, že nekončíte. Je to jediné, v co doufáte.
Zjistíte, že pokračujete další etapou a nevíte, kde k tomu najdete energii.
Dvě jízdenky do Polska.
Sam a Renae konečně dorazily.
Na nástupišti byli všichni připraveni závodit.
Máte to na stejný den?
- Myslím, že ano. - Je to jako vaše.
Tyler, byl rád, že Sam stihla vlak.
Je kámoška.
Chris s Anastasií, Tyler s Nathanem, Jeff s Lukem a Sam s Renae
jsou v prvním vlaku z Kutné Hory do polského Krakova
s příjezdem ve 3:16 ráno.
Jste pátý tým, který dorazil.
Stále pokračujeme.
Ale nesedejte si.
Stále závodíte.
Tady je další nápověda.
Předchozí etapa nás stála hodně bolesti.
Tohle bylo absurdní.
Do Polska.
Nemohla jsem uvěřit, že mi není dovoleno jít a dát si horkou sprchu.
Hořké... zklamání.
- Dobrý den. - Nazdar, chlapi.
Matte a Tome...
jste poslední tým, který dorazil.
Řekni to.
S lítostí vám oznamuji...,
... že budete muset dál závodit.
Byli jsme opravdu nadšeni, že musíme pokračovat.
Tady je další nápověda.
- Díky, člověče. - Jo.
Celý den jsme měli smůlu.
Něco se muselo stát.
Kam jdeme? Do Polska.
Nejrychlejší, první vlak, který dorazí do Krakova.
Dostali jsme se na nádraží,
mysleli jsme si, že jsme se zbavili kovbojů.
A pak se zase objevili.
Krakov, Krakov.
- V kolik tam přijedeme? - 6:30 ráno.
Dave s Kelly a Matt s Tomem
jsou nyní ve druhém ​​vlaku do Krakova,
který má dorazit v 6:24 ráno.
Spaly jsme ve vlaku do Polska.
Sam se několikrát probudila
a viděla dva chlápky stojící u našich dveří.
Pamatuji si, že jsem viděla ty dva dívat se do našeho kupé.
A když jsem otevřela oči zase je odejít.
Pak asi 15 minut od naší poslední zastávky
jsem zjistil, že naše batohy jsou pryč.
To si děláš srandu?
Někdo jim ukradl batohy
- s jejich pasy. - ... a penězi.
Vše bylo pryč.
Automaticky jsme zpanikařili.
Ne nejsou tady.
Byli jsme vyřízeni, protože jsme neměli pasy.
Nevěděli jsme, co budeme dělat.
Šla jsem o pár dveří dál, a jak jsem šla, v kupé mezi námi
jsem koutkem oka zahlédla jejich batohy.
Náhodou byly v kupé.
Šli jsme tam a vzali si je.
Panebože.
Řekli jsme si:
"Díky Bože."
Jen byly pryč naše peníze.
- To si děláš srandu. - To je špatné.
Někdo prostě jde a vykrádá vlak.
Mohlo to být mnohem horší.
- Jsem rád, že máme alespoň pasy. - Jo.
Jinak jsme byli mimo závod.
Je to prostě frustrující,
protože jsme si uvědomili, že budeme celý den bez peněz.
Dobře, dnešní etapa nám dá zabrat.
Ach, Zátaras.
"Když zatlačíte, kdo zažije dobrodružství?"
Zátaras je úkol, který může vykonat pouze jedna osoba.
V tomto Zátarasu musí týmy sjet 100 metrů pod zem
v solném dole Wieliczka.
Místo světového dědictví, kde horníci po staletí
vyřezávali propracované sochy.
Člen týmu vykonávající Zátaras musí dotlačit vozík na konec důlní šachty
a prohrabat hromadu soli obsahující několik křišťálových klíčů.
Když najdou správný klíč, odemknou kryptu starého solného krále,
čím se jim odhalí další nápověda.
Jsi na řadě.
V tom nebudu dobrý, kámo, nesnáším malé prostory.
To zvládneš, kámo, budeš v pořádku.
Vyděsil jsem se, protože jsem klaustrofobik.
Nenáviděl jsem ten pocit.
- Renae? - Ano udělám to.
Asi to bude opravdu těžké.
Šla jsi do něčeho, co jsi nedokázala udělat?
Ne, ne.
- Jsme více než v polovině, že? - Jo.
Moc děkuji.
Nesnáším malé stísněné prostory.
Neříká se tam, že máme vjet hlavní branou?
Říká: "Označený prostor."
Najít správný vchod do solného dolu bylo docela obtížné.
Byli jsme na špatné straně solného dolu.
Sam a Renae
se zeptaly, kdy se otevře.
- Otevírá se v osm. - Ach, dobře.
Řekl jsem v osm hodin.
V osm hodin?
Proč se na mě tak díváš?
Řekl jsi v osm hodin?
Mohlo tam být uvedeno osm hodin. Omlouvám se.
To myslíš vážně?
Hráli jsme se všemi na rovinu.
Nechtěl jsem, aby si dívky myslely, že jsme je klamali
v žádném případě.
Jen jsem to odhadl.
Cože? Co to vůbec říkáš?
Hned vypěnil.
Dej mi pokoj, udělám jednu malou chybu
a hned to od tebe schytám. No tak!
Víš co Luku, můžeš si to dělat sám.
Chceš říci svou verzi?
V tu chvíli to byla chyba.
Udělal jsem chybu, je to, jak to je, v pořádku.
Nechápu, proč jsi dnes ráno taková citlivka.
Dělám to nejlepší, co můžu, jsem 60letý chlap sedící na zadku.
Spoléhám na tebe, že se podíváš na informace
za nás oba, protože řídím a dělám ostatní věci.
Jo, spletl jsem se s časem.
A co na to Luk.
Stačilo to abych dostal pojeb.
Udělal jsem chybu. Udělal jsem chybu.
To je vše.
Už o tom nechci mluvit.
Nemůžu uvěřit, že jsme v Polsku. Nejsme spíše v Anktartidě?
Ne, Anktartida je na opačné straně.
Jak jsi na to přišla?
Hodně chladné místo.
Grónsko?
Jeden je za námi.
Museli jsme jet na Zátaras,
což byl solný důl.
Což byla moje akce.
Jsi druhý.
Dostali jsme vybavení jako horníci, a sjeli jsme dolů malým
výtahem v černé tmě.
Jste tam ještě?
Chci se dostat ven.
Jak se dostaneme ven, když to bude potřeba?
Někdo otevře dveře. Nemějte strach.
Jsem trochu nervózní.
Sestoupili jsme 90 metrů pod zem.
Každá vteřina, byla vteřinou, kterou získal
před ostatními týmy.
Dívej se kámo.
Tyler říkal: "Ach podívej, jak je to malé."
A já na to: "Díky, že to ještě zhoršuješ."
Máš chuť jet hluboko... hluboko do nitra země?
Jo, Nate.
Zatlač kámo.
Jo, to můžeme zmáknout, kámo.
Začal jsem hrabat opravdu tvrdě.
Když myslíte na klíč, představujete si lesklý klíč,
ať už starý, nebo nový.
Našel jsem lesklý trojúhelníkový tvar
a pomyslel si: "To sem opravdu nesedí."
"Dobře, to je klíč."
Zkusil jsem to, ale byl moc velký.
Dobře jsem si prohlédl reliéf,
ale v té fázi se mi ten tvar nehodil, takže...
když jsem viděl malý trojúhelník,
věděl jsem, co musím hledat.
Byl jsem vyděšený, když jsme se dostali do důlní šachty.
V té etapě jsem zažíval docela velký strach.
- Víš jak má vypadat. - Ne.
Které?
Otevři to.
"Když zatlačíte, kdo zažije dobrodružství?"
- Jsi připraven. - Jo, udělám to.
Nerada závodím zezadu.
Být poslední, je jízdenka domů.
Ani jeden z nás ji zatím nechce.
Neviděli jsme nic otevřeného, abychom získali mapu nebo něco jiného.
Kopání je spíše moje parketa.
Vykopal jsem už před tím různé věci, vím, že to není její dovednost.
Pokračuj, brácho.
Všechna sůl vypadala podobně, takže jste nevěděli,
je-li klíč malý nebo velký.
Zatím nic.
- No tak, zlato. - Je to naše.
Luke tam přistoupil a zastrčil klíč.
Jak ten klíč vypadá?
Kam to mám dát?
Říkám: "Hej."
"Jak vypadá?"
Protože ho držel v pěsti.
Jo podívej, jak velký je.
Měl ho v zavřené pěsti.
Kdybych byl první, ukázal bych, jak alespoň vypadá,
když nikdo ještě žádný nenašel.
Ale oni takhle hrají.
Je to něco, na co si dám pozor.
Dobře, pokračuj, kámo.
Objížďka.
Objížďka je volba mezi dvěma úkoly,
z nichž každý má své pro a proti.
V této Objížďce mohou týmy volit mezi "Nahánění"...,
nebo "Tancovačka".
V "Nahánění" musí jet týmy na polský venkov
postavit ohradu pro ovce a nahnat do ní tři označené ovce,
aby získaly další nápovědu.
V "Tancovačce" musí jet týmy do města Zakopané.
Kde si obléknou tradiční horský kroj,
naučí se a předvedou složitý polský tanec se sekerkou.
Jakmile bude vesnický soudce spokojen s jejich výkonem,
obdrží týmy další nápovědu.
- "Nahánění". - Jo, "Nahánění".
Dobře, pokračuj, kámo.
No tak, kámo.
Ještě ne?
Jeden mám.
Běž, zlato.
Jsem extrémně soutěživá.
Musím pokračovat, musím se prosadit.
- Ne..., zlato. - Dobře, to dáme.
Soudný den.
Věděl jsem jakou má podobu.
Prostě jednoduchý trojúhelník.
Ale... jde o to mít štěstí při výběru.
Snad to je ono.
- Dobře, Renae? - Je to ono.
Ano. Jsi borec.
- Pojďme zlato. - Polibek.
Miluji tě.
- Ach, "bingo". - Pojď, zlato.
Pojďme, zlato.
Objížďka.
"Nahánění", nebo "Tancovačka".
Říkám: "Nahánění."
Neumím tančit. Víš, že mám potíže s koordinací.
Pojďme.
Najednou to našly další dva týmy a zbyl jsem tam jen já.
Nešlo mi to do hlavy.
A prostě jsem...
to chtěl převrátit.
To si děláš srandu?
Bože, kámo.
Teď si můžeš sednout.
Měl jsem ho jakmile jsem padl na ruce a kolena.
Sedělo to správně.
Dobře, výborně, kámo.
"Nahánění", nebo "Tancovačka".
Pochytáme ovce.
Při cestě k ovcím jsme minuli jednu odbočku.
Nakonec jsme jeli zpět k solnému dolu.
Víte, kde to je
Zeptali jsme se na cestu.
Pojedete rovně na Krakov.
A všechna navigace se nám rozpadla.
Protože jsme se asi čtyřikrát ztratili.
Myslím, že to bude odbočka doprava a míříme k E40.
Jo.
- Otočit. - Co tím sleduješ?
- Víš co tím myslím. - Ne, nevím co si myslíš.
- Nevíš co jsem myslel před tím. - Protože jedeš...
moc rychle a já nepřečtu názvy ulic.
On má jinou mentalitu. Já sleduji mapu.
Dobře, víš, kde jsme teď? Podívej se na mapu.
- To je vše, co chci. - Jo, o jednu ulici zpátky.
Rozmlátil bych tu navigaci.
Rozhodně jsem nikdy v životě neudělal chybu.
Nechci ti radit, jak číst v mapě, abys věděla, kam máme jet.
Řekla jsem ti, abys jel pomalu, abych přečetla jaké ulice míjíme.
Ale raději jedeš sedmdesátkou místo čtyřicítkou jako turista.
Sakra zpomal.
- Zpomal, ať přečtu ulici... - Štveš mě...
- ... ať to přečtu. - ... udělal to předtím.
Štveš mě.
Zpomalím pro tebe, dobře.
Ale ne na nulu, kámo.
Když ti řeknu, abys zpomalil na nulu, zpomalíš na nulu.
- Rozkaz šéfe. - Dobře.
Debile.
Pojďme na to.
- Zastavíš. - Jo pumpa.
Neměli jsme peníze, takže jsem si nemohli koupit mapu.
Šli jsme na čerpací stanici a snažili zjistit směr.
Vyjedete z Wieliczky a zahnete vlevo na Krakov.
Zahlídli jsme holky
Sam a Renae, ty měly mapu.
- Vyzná se v mapě? - Je v tom dobrá.
Sledujte nás.
Když si nemůžete dovolit mapu, je to opravdu špatné, takže...
jsem je začali sledovat.
Je to na Zakopane, že jo?
- Jo, zdá se, že sjedeme úplně dolů. - A doprava?
Prostě jeď, zlato.
Sam a Renae najednou zahnuly doprava
a já jsem je nestihl... následovat.
Právě jsme se dostali na křižovatku a ony odbočily vpravo.
My jsme pokračovali rovně, takže...
No uvidíme na dalším ukazateli.
Nebude to moc kilometrů, jedeme přes hodinu.
Jezdili jsme naslepo, což bylo komické.
Víš, je mi líto kluků.
Vědí, že máme mapu.
Byla to jejich volba.
Jsme v tom sami.
Ach, tohle mě děsí.
To bude v pohodě.
Dostali jsme se tam před kovboji.
Byl jsem docela spokojen.
Kombinéza mi byla docela těsná,
stanovala mi ramena dozadu a pak také...
prostřední část se mi uprostřed dost zařezávala.
- Bylo to... - Dost těsné.
Kalhoty jsem měl nad kotníky.
Dobře ti padnou.
Byla to špatná velikost, ale museli jsme v tom pracovat.
- Dobře ti padnou. - Zvrhlíku.
Kovbojové na nás ztráceli jen pár minut.
No, nebylo to moc zábavné.
- Je to, to co mám hledat. - Hledáš klíč.
Co to sakra je?
Vypadá to jako krystal.
Hodí se někam?
Shledávám, že moje navigační schopnosti jsou docela dobré.
Vyplatilo se to, protože k ovcím, jsme se dostaly jako první.
- Musíme je nahnat, víš jak na to? - Ne.
- Otočit je? - Zkusíme je přesunout.
- Jak je, Matte. - Hledáte určitý tvar.
No myslím, že...
to jsou bramborové lupínky solného krále.
Budu naštvaný, jestli to bude ono.
Musel najít správnou velikost klíče.
Byl tam víc než jeden klíč.
Ve skutečnosti tam bylo několik klíčů.
No, teď vím, jak by měl vypadat.
"Nahánění" nebo "Tancovačka".
- "Nahánění". - "Nahánění".
Šťastnou cestu, kluci.
Bylo to zklamání, že jsme zase poslední.
Ty svině.
Otevře se prostřední.
A je to.
"Nahánění" nebo "Tancovačka".
- Co "Nahánění"? - "Nahánění".
- Myslím, že jsou to holky. - Jo, jsou dobré.
- Tudy. - Chytni ji.
Tudy, Sam.
Možná bys je neměla chytat, a počkat na mě.
- Tady, tady, tady. - Ještě jsme nepostavili ohradu.
Pojď dovnitř, pojď dovnitř.
Pojď zpátky.
Pomalu, pomalu.
Měli jsme strategii, postavit se proti jednomu plotu.
K pevnému plotu. Nahnat tam všechny,
vybrat ty, které jsme potřebovali, a bylo by to.
Rychle.
To bylo do té doby, než se ovce rozhodly,
že... plot rozboří.
Nespolupracují.
Nevěděl jsem, že ovce jsou tak rychlé.
Mají rohy.
- Doslova... - Rohy? - Ano.
- Mají rohy? - Podívej na jejich rohy.
Tomu říkáš rohy?
Nažeň ji sem.
- Jednu máš. - Dobře, tudy.
Zvládneš to?
Je to zvláštní,
že když jste naštvaní,
jste silnější, než normálně.
A tihle bubáci jsou pořádně těžcí, kámo.
Sem s ní, sem s ní.
A já to uzavřu.
Uzavřít, uzavřít.
Ztratili jsme spoustu času.
Nakonec jsme to našli, ale...
Trvalo nám to dlouho.
Když jsme se dostali k Objížďce, měli to skoro hotové.
Jsou docela šikovní.
Nenech je tudy utéct.
Počkej, to nepůjde.
Zůstaň, zůstaň tam, kámo.
- Zůstaň. - Dobře.
Pojď.
Už ji mám, dám ji tam.
Měly jsme jednu opravdu tlustou ovci.
Vážila alespoň padesát kilo.
Ne, měla víc. Já vážím něco málo přes 50.
Byla mnohem těžší než já.
Zvládly jsme to.
Ano! Bača!
Jeďte sami na mys...
"Stylchen" na jezeře "Czorsztyn" a hledejte další nápovědu.
Týmy musí jet na mys "Stylchen" poblíž městečka "Czorsztyn".
Všechny budou čelit Průsečíku
a musí se vzájemně dohodnout na spolupráci na dokončení dalšího úkolu.
Renae a já jsme naprosto ovládly úkol s ovcemi.
Ukázalo se, že trochu ženské síly a trochu srdce vás dostane přes čáru.
Otevřít, otevřít.
Počkej, počkej.
Tudy, tudy.
- Bača! - A je to.
- Děkujeme. - Děkujeme.
Děkujeme.
- Jeďte sami na mys "Stylchen"... - ... a hledejte další nápovědu.
To je ono. Díky, díky.
Počkej, ony to rozbijí.
Nahnali jsme všechny ovce do rohu.
Mysleli jsme si, jak jsme chytří.
"Jo, vyzráli jsme na to!"
Chyť je.
Rády běhají dokola.
Takže jsme to museli dělat znovu.
Tudy. Ne, poběží tudy.
Podívejte, musíme jít tudy.
Jo, ale myslel jsem, že je chceš pustit dolů.
Jo, chceme.
Když jsme skončili, byli jsme asi dvě minuty za dalším týmem.
Přeskočí to, kámo.
- Jo máme to. - Díky, brácho.
Nevím, jak daleko jsme za zbytkem týmů, ale...
neviděli jsme je a věděli jsme, že jsme zase na chvostě.
Pojďme nejprve nějak vyřešit ohradu.
Teď je můžeme zahnat dovnitř.
Kelly.
Nahánět ovce je pro nás docela normální.
Protože tam nebylo uvedeno,
jakým způsobem to provedeme.
Jsou tu Dave a Kelly.
Jak se vždy dostanou před nás?
- Hodní kluci, hodní kluci. - Bude to stačit Dave?
Dobře, máme tam ty tři.
Ty neoznačené musíme vyhnat.
No, jsou blíž, než ty tři.
Našemu plotu kus chyběl.
Bylo to frustrující.
Ach, chybí nám zatracená pole.
Je tu další pole?
Jé.
Dnes válíš.
Ach jo, vedli jsme si dobře.
Lidi to je Průsečík.
Byli jsme rádi, že se můžeme připojit k holkám.
Už se tolikrát osvědčily.
Vyberte si stanoviště a uřízněte čtyři pláty z velkého kmene dřeva.
Při tomto Průsečíku
si dvojice družstev musí vybrat kládu
a použít obouruční pilu k uříznutí čtyř plátů.
Týmy musí po každém plátu vyměnit partnery.
Když dokončí čtyři řezy, dostanou další nápovědu.
Při tomto Průsečíku jsem si řekl...:
"Ach... ne!"
Pojď Sam.
Jako tým tří dívek a jednoho kluka víte,
že máte velkou nevýhodu.
K tobě.
Ke mně.
Použij obě ruce, zlato.
Zkouším to jak můžu.
- Dáme to tam, kde je to měkčí. - Jo.
Lidi, je to hodně těžké.
Já a Sam jsme s tím začaly bojovat
a uvědomily jsme si, jak těžké to je pro holky.
Dostat se do poloviny trvalo asi hodinu.
- Šťastný, chlapec. - Panebože, běž tam.
- Zůstaň tady. - Ach.
Není těžké lapit ovci a odtáhnout ji na místo, kam patří.
Ovce jsou opravdu v pohodě.
- Chlupatý dobytek. - Vlněný. - Vlněný.
Skvěle, moc děkujeme, chlape.
Hledejte další nápovědu.
Kovbojové přišli po nás a odešli před námi.
Prostě: "Bang, bang, práce hotova."
Do pr...le.
No tak!
Uzavři to.
No tak!
Uzavři to.
- Musíme to tam dát hned teď. - Co?
- Tyč. - Jsem zadýchaný.
Nakonec jsme je tam dostali všechny.
A dostali ven všechny ovce, které jsme nepotřebovali.
Bačo, prosím.
Dobrá práce.
Jeďte sami na mys "Stylchen"...
Je to jako pokračující noční můra.
Nekonečný den.
Přestože nejsme daleko za kovboji.
Bylo to jen tam a zpět, tam a zpět.
A bylo to těžké.
A myslím, že Anastasia jak nás sledovala, si uvědomila,
že neví zda to udělá.
Nebylo možné, abychom vzdaly řezání
toho kusu dřeva.
Alespoň výhled je hezký.
To si děláš srandu? Našel jsi to.
To si dělají srandu?
Máte tu Průsečík.
Kde je otec a syn?
Jsou na cestě. Raději budu s nimi, než s kýmkoli jiným.
Očividně se Jeff a Luke stále toto místo snaží najít.
- Musíme se co nejrychleji dostat sem. - Závodíme.
Rozhodli jsme se, a byl to opravdu skvělý nápad,
že se zeptáme nějakých chodců
jaká je nejrychlejší cesta
na další post.
Po této cestě.
Dobře. Moc děkujeme.
Nejhorší lidé, kterých jsem se rozhodl zeptat na cestu,
byli pěší turisté.
Vyrazili jsme na nejmalebnější projížďku.
Viděli jsme hory, viděli jsme krásné domy,
projížděli malebnými vesničkami.
Hrad na obzoru.
To všechno nás stálo
nejméně 35 minut.
Nemohli si přát lepší tým, pokud brzy dorazí.
Chcete-li někam dojet,
zeptejte se taxikáře.
Nechcete-li někam dojet,
ptejte se lidí, co dělají toto...:
- Zpátky, odkud jsme přijeli. - Jo.
- Na 47. - Dobře.
Je tu další tým. Další tým.
Pohněte kluci.
Museli jsme čekat 45 minut.
Dobře.
Vyberte si stanoviště a uřízněte čtyři pláty z velkého kmene dřeva,
abyste obdrželi další nápovědu.
- Dobře. - Pojďme.
Chris s Anastasií a Sam s Renae...
tam byli 35-40 minut, než jsme se tam dostali
a prořízli jen půlku polena.
Pojďte, kluci.
Asi po pěti minutách
pokaždé klesli asi o půl milimetru.
Tak byly pomalé.
- No tak, holky. - Pohněte.
- Vyměnit, vyměnit.
- Vyměnit. - Pohněte.
Bez ohledu na to,
jak jsme unavené, nebo jak jsme naštvané, či...
... hladové...
... nevzdáme se.
Ano!
Bylo to velké překvapení, že jsme to dokázaly.
- Jeden hotov. - Dobře.
V pořádku chlape.
Hej tamhle je vlajka.
Počkej, takže jsme na tom dobře.
Možná nejsme poslední.
Mám ji.
Kovbojové.
Musíte si vybrat další tým, se kterým budete spolupracovat.
Musíme si vybrat Dava a Kelly.
- Mí oblíbení. - Jo.
Ukázalo se, že je to Průsečík, na který potřebujeme Dava a Kelly,
takže jsme nakonec čekali na ně.
- Neměli by být daleko, jen pár minut. - Možná.
- Jeďte... vlevo. - Ano.
- Můžeme vás následovat. - Následujte mě.
Jo, pojedeme za tebou, kámo.
Moc děkujeme.
Jste džentlmen, zachránce.
Je to asi 20 kilometrů zpátky, odkud jsme přijeli.
Vypadá to, že jedeme konečně správným směrem.
Takže to tady musíme udržet.
Nesnažme se tlačit, snažme se táhnout.
Držet rovně a netlačit.
Okamžitě jsme měli problém najít tempo.
Prostě jsem nemohla pořádně pohnout pilou.
Táhni rovně, ano?
Ale nechtěla jsem to vzdát
a nechat tým na holičkách.
Co je to za Monty Pythona?
Pěkný pohled, že ano.
- Podívej támhle na to, kámoško. - Nemluvím o tomhle pohledu.
Myslíš všechny ty chlapy.
Skoro to máte, kluci.
Jeffovi je 60 let a dnes tvrdě pracoval.
Ano, byl jako mašina.
Tak to vyvrať Jeffe.
- Skvěle kluci. - Díky Bohu.
Nikde na světě byste nezískali mnoho lidí,
kteří by si zajeli kvůli vám.
Moc děkujeme, příteli.
Promiňte pánové, geograficky jsme nějak zabloudili.
Pojďme si trochu zařezat.
Když jsme se dostali k řezání dřeva,
měli jsme toho dost, byli jsme unavení.
Všechno nás strašně bolelo.
Dobře, pojďme sem.
Uděláme to takto.
Viděli jsme, že Chris a Anastasia opravdu bojují se svým řezáním.
Prostě jsme si řekli: "Pojďme na to, víme, že to zvládneme."
Jako by to bylo prořízlé na Daveho straně.
Myslela jsem, že řezání každého z nich bude trvat nejméně hodinu.
To nezvládnu.
Zaber, zaber, no tak.
Opírala jsem se do toho vší silou, jakou jsem měla...
... a prostě se nic nedělo.
Miluji tě, ano?
To je nemožné.
Rozbrečela jsem se a když jsem přestala a řekla si: "Dobře...
"... prostě to musíš udělat, abys pomohla týmu."
Udělám to, dobře?
- Dobře lidi, jsme tady. - Správně, jdeme na to.
Dobře, kluci.
Obejmeme se.
Po prácí jsme se podívali na ně.
Stále řezali.
Když jsme přišli, byli jsme na tom špatně.
Domníval jsem se, že z toho nejsme venku.
Techniku... ne nemají techniku.
Prostě to prořežte, to je vše.
Držte to v klidu, nezakousněte se a netlačte příliš silně.
Byl to pořádný úkol.
Luke a Jeff byli silnější než já.
Přišlo mi to jako extrémně těžké.
Prostě musíte jemně táhnout.
Bylo to tak povzbuzující.
Držte se rovně, zbývá vám jen poslední kousek.
Jo, přesně takhle.
Skoro to máte.
Dobře, kluci.
Dobře.
Nebylo to jen o jednom řezu, ale o čtyřech plných řezech.
Mysleli jsme si, že tam budeme dlouho.
Nemáme z naší situace zrovna nejlepší pocit.
Dělaly jsme Průsečík
s Anastasií a Chrisem.
Pokud nedokáží dokončit svůj kus dřeva,
budeme muset čelit penalizaci.
Jste tak v půlce.
Jakmile Anastasio projdete tímto, nemusíte dělat další.
Půjdeme domů. Necháme je vyhrát.
Než jsme dokončili třetí,
Matt se prokousal jejich řezem.
Dobře, kluci, zaberte.
Nebuď frustrovaná.
Prostě jsme viděly, jak se nám to rozpadá.
- Copak? - Snažím se.
V pořádku, to děláš.
Jako by se nic nedělo.
Polibek.
- Copak? - Snažím se.
Prostě jsem nemohla utáhnout pilu.
V pořádku, v pořádku.
Jo kluci, dva další.
Když jsme udělali třetí,
pochyby, že to udělá někdo jiný
a porazí nás, byly úplně vymazány.
Prostě tím musíte projít. Dobře?
Bojuje s tím, kámo.
Nechce to ven...
... doslova...
Byly to krvavé slzy a pot.
A on sledoval, jak se hroutí.
Ubíjelo ho to.
Holky to zvládly, takže...
taky bych měla.
Snažím se to pro vás udělat tak rychle, jak jen můžu.
Hodná holka. Z toho může být penalizace.
- Nevystřídali jsme se. - To je v pohodě.
Kovbojové trochu zaberte, a ona se zhroutí.
A máme to.
Jen nechci nikoho zklamat, protože to nedokážu.
Ne, je to tak těžké.
Nerad jsem ji viděl v takové agónii.
A bolelo mě to.
Vzdáváme se.
A je to.
Dělala maximum a...
nedá se nic dělat, když někdo dělá co může a to jsme viděly.
Bylo asi to nejlepší co jsme udělali, že jsme skončili.
Protože si myslím, že jinak bychom se museli smířit
s dalšími šesti hodinami řezání.
Dostali jsme čtyřhodinový trest, kvůli nedokončení řezaní.
Dávalo nám to naději, protože Kelly musela ještě jednou řezat.
Může jí to trvat čtyři hodiny.
Protože jsme s Renae zvládly náš plát dřeva,
obdržely jsme dvouhodinový trest.
Moc děkujeme.
Jeďte sami do dalšího etapového cíle.
Hrad Dunajec je pevnost ze 14. století na jihu Polska
s výhledem na toto krásné jezero.
Toto je osmý etapový cíl závodu.
Poslední tým tu může být vyřazen.
Penalizace nezačne, dokud se nedostanete do etapového cíle.
Takže jsme se potřebovaly dostat do etapového cíle co nejrychleji.
Pospěšme si, protože kluci jsou hned za námi.
Bylo to tak těžké.
Dobře, takže se musíme dostat na druhou stranu řeky.
Jediná věc, která mi běží hlavou, je,
že závod pořád běží a oni mohou mít taky problémy.
Dave měl pár zranění
a Kelly, jako žena není tak silná,
jako zbytek kluků v týmu.
Takže jsme si mysleli, že i se čtyřhodinovým trestem
jim to může trvat dlouho, nebo možná dopadnou stejně jako my.
- Máme to, jste na řadě. - Dobře.
Poté, co jsem viděla, jak dopadli zelení, jsem se začala trochu stresovat.
Jsme v polovině.
Pamatuji si, že bych předtím mohla zemřít na podchlazení.
- To je ono kluci. - Pojď, brácho.
Ano!
- Dobře! - Výborně.
Když to spadlo, řekl jsem si: "Díky Bože."
Když víte, že jste konečně
vystoupali na vrchol.
- Dobrá práce, kluci. - Výborně.
- Moc děkujeme, kámo. - Děkujeme.
Jeďte sami do dalšího etapového cíle.
Spěchejte, poslední tým, může být vyřazen.
Nemyslím, že bychom rezignovali na to, že jsme byli hodiny za ostatními.
Chtěli jsme tam chvíli pobýt.
- Máš to rozdělané. - Správně.
To je on?
Ano, zajeď dovnitř.
Vítejte v Polsku.
Děkujeme.
Renae, Sam...
jste první tým, který dorazil.
Ale potřebujete přežít dvouhodinovou penalizaci
za nedokončení úkolu s řezáním dřeva.
Žádný strach.
Kdybyste mohly počkat támhle, prosím.
Anastasio, Chrisi...
jste druhý tým, který dorazil.
Nicméně... vám musím udělit čtyřhodinovou penalizaci
za nedokončení řezu při úkolu s řezáním dřeva.
Můžete počkat zde.
Teď začíná odpočítávání.
S Jeffem a Lukem jsme si řekli: "Budeme vás sledovat..."
"... do etapového cíle ať to můžete vyhrát."
Stejně bychom bez mapy nebyli první.
Kdybychom s nimi nespolupracovali, nebyli bychom na této pozici.
To je rozhodující faktor.
Byli silní, zaslouží si to.
Pojďme na to chlapi.
Dobře, počkej.
- Dobře. - Ahoj lidi.
Jeffe, Luku...
... jste tým číslo jedna.
- Výborně. - Jo kluci.
A jako vítězové této etapy také obdržíte
deset tisíc dolarů za přispění "Platinum Concierge Service",
které můžete použít na cokoli...
od nákupu letenek, a vše možné
k organizaci vaší další cesty do Polska.
Výborně, chlapi.
- Skvělé. - Skvělé.
Nathane, Tylere...
... jste tým číslo dva.
Víme, že jsme si to zasloužili, ale bylo to také taktní od Nathana a Tylera.
Vedli jsme si dobře
a věděli jsme, že je to náš den.
To dáte.
- Skvěle. - Výborně, výborně.
Bylo to tak těžké.
Pořádný kus dřeva...
pro pořádné chlapy.
Nezáleží na tom, jak je tlustá, pokud ji udržíme poměrně rovně
a pěkně krátce než se rozjedete.
Dělal jsi to třikrát.
Bylo to o štěstí, nebylo to naplánováno.
Mám toho dost.
Vytáhl jsi mě přes ten špalek.
Nevím, jak dlouho ještě máme do té čtyřhodinové penalizace.
Pokud to nedohrajeme a dostaneme penalizaci.
Nerozbreč se.
Sam, Renae...
váš trest je u konce, můžete jít na koberec a zaregistrovat se.
Renae, Sam...
jste tým číslo tři.
Máte štěstí, my uvidíme.
Přeřezávání bylo rozhodně těžší, než jsme si mysleli, že bude.
- Jak vypadáme? - Jste blízko, člověče.
Jsem trochu unavený.
Jde ti to dobře, kámo.
V noci jsem toho moc nenaspal.
Jde ti to dobře, kámo.
Nemyslel jsem, že je to možné.
Jde ti to dobře, kámo.
Tři minuty a je hotovo.
Už mě to nebavilo, byl jsem unavený.
Moc jsem se nevyspal, myslel jsem, že jsme vyřízeni.
- Jak je? - Dobře.
Trochu jsme řezem uhnuli.
Vraceli jsme se zespodu, abychom to zkusili proříznout.
Bylo to zatraceně težké.
- Svátá matko. - Jo.
- Jsme skrz. - Ach, Bože.
Svatá matko boží, chlapi. Pojď sem Kelly.
Výborně.
No, pojďme se obejmou jako tým, kluci.
Dave byl rozhodně stěžejním bodem při řezání.
Vložil do toho docela slušné úsilí,
a dal do toho více než vše.
- Jeďte sami... - ... do dalšího etapového cíle.
Ach, můj Bože.
Měli jsme trochu čas se poznat.
Nevím, jestli jsme se někdy opravdu shodli.
- Kde jsi, Grante? - Mám z toho špatný pocit.
Mohli bychom být v řiti.
To by bylo hrozné.
Ledaže bychom proklouzli před nimi.
Podle mě, to vypadalo jako hrad.
- Budeme se muset vrátit. - Jo.
Ještě pár metrů.
Dave a Kelly byli zase před námi.
Copak to musí být pořád po schodech?
Dave, Kelly...
jste tým číslo čtyři.
Jak se to mohlo stát?
Výborně.
Jako odměnu dostaneš brnění.
Tome, Matte...
jste tým číslo pět.
Gratuluji, chlapi.
Chrisi a Anastasio, můžete prosím přijít na koberec?
Chrisi, Anastasio...
jste poslední zaregistrovaný tým.
S omluvou oznamuji..., že jste byli ze závodu vyřazeni.
Myslím, že jsme dokázali, že si zasloužíme velkou jedničku.
Myslím, že závod nám umožnil vidět se z horší stránky, zvláště mojí.
Anastasia, mou horší stránku viděla, takže se může rozhodnout:
"Je toho na mě moc, nebo na tom můžu zapracovat?"
Sbohem, lidi.
Protože jsme dokázali zdolat vše, co nám závod připravil
můžeme to opravdu...
hodit za hlavu... a být spolu na celý život.
Příště...
Tel Aviv, Izrael...
... posledních pět týmů...
... odcestuje na střední východ.
Poslouchej mě. Dívej se.
To si děláš srandu?
Bude to pouštní odysea
Jeli jsme asi 50 kilometrů na druhou stranu.
a jeden tým nedorazí do etapového cíle.